Номер провадження: 33/813/902/21
Номер справи місцевого суду: 522/8950/21 
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л.В. 
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.09.2021 року                                                                         м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого судді - Князюк О.В., 
за участю секретаря судового засідання – Тищенко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 04.06.2021 року в адміністративній справі відносно
громадянина України  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 121 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 04.06.2021 року притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.7 ст. 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 (тисяча сімсот) гривень на користь держави України без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 454 ( чотириста п`ятдесят чотири) гривні .
Не погодившись із постановою суду 09 червня 2021 року засобами поштового зв`язку «Укрпошта» ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить:
-постанову суду першої інстанції по справі № 522/8950/21 скасувати;
-провадження в адміністративній справі закрити.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням норм процесуального права та допущено неповне з`ясування обставин.
При цьому, ОСОБА_1 вказує, що не отримував від суду першої інстанції повістку про виклик за адресою свого тимчасового перебування у м. Києві в судове засідання призначене на 02.06.2021 року та 04.06.2021 року.
Таким чином, апелянт вважає, що суд першої інстанції призначаючи повторне судове засідання з таким коротким проміжком часу позбавив апелянта можливості заявити клопотання про виклик свідка та витребування доказів, а також подати заперечення на протокол про адміністративне правопорушення.
Крім того, апелянт стверджує, що фактично був позбавлений права подати клопотання про зупинення провадження по справі з огляду на те, що на веб-порталі «Судова влада», що є відкритими даними перебуває справа про скасування постанови про накладення штрафу на ОСОБА_1 . Якщо рішення суду скасує відповідну постанову, то це буде мати наслідком відсутність складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 7 ст. 121 КУпАП.
В судове засідання призначене на 29.09.2021 року ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Судовий розгляд справи повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Згідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи у суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 121 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 з додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.7 ст.121 КУпАП.
Відповідно до ч. 7 ст. 121 КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною шостою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Відповідно до 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил дорожнього руху України.
Відповідно до п. 2.9 "в" Правил дорожнього руху України воді. забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком.
Відповідно до ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).
Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №279600 від 02.05.2021 року.
Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою Приморського районного суду м. Одеси у порушенні ним п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху України та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.7 ст. 121 КУпАП, який повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП.
Основним та фактично єдиним є лише довід апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що постанова за результатом розгляду адміністративного протоколу серії ДПР18 №279600 від 02.05.2021 року була ухвалена без його присутності та без вручення її копії, у зв`язку із чим, ОСОБА_1 у апеляційній скарзі також заявлено клопотання по зупинення провадження по зазначеній справі до вирішення адміністративної справи № 278/1402/21 по суті.
Проте, апеляційний суд вважає вказані доводи апелянта необґрунтованими та безпідставними, з огляду на таке.
ОСОБА_1 був повідомлений про дату час та місце розгляду справи на 02.06.2021 року о 10:00 год належним чином під час підписання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №279600. В судове засідання не з`являвся, результатами розгляду справи за вказаним протоколом не цікавився.
З огляду на зазначене, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо неналежного його сповіщення про дату, час місце розгляду справи судом першої інстанції.
Відповідно до ч. 6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 7 ст. 121 КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною шостою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Таким чином, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, вина ОСОБА_1 у повторному протягом року вчиненні будь-якого з порушень, передбачених частиною 6 ст. 121 КУпАП, повністю доведена наявними в матеріалах справи доказами і у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 7 ст. 121 КУпАП
Отже, на підставі вищевикладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду місцевим судом обставин справи, апеляційним суд вважає, що суд першої інстанції, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що водій ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.7 ст.121 КУпАП, тобто повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною шостою ст.121 КУпАП, а саме керування водієм транспортним засобом, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу та його вина у скоєнні зазначеного правопорушення повністю доведена.
Що стосується заяви ОСОБА_1 про зупинення провадження по даній справі до вирішення іншої справи № 278/1402/21, що розглядається Житомирським районний суд Житомирської області про скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121 КУпАП то апеляційний суд зазначає наступне.
Так, чинний КУпАП не містить норм, які б наділяли суд апеляційної інстанції правом зупиняти апеляційне провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст.121 КУпАП.
Аналізуючи судову практику можна дійти висновку про те, що апеляційне провадження зупиняється лише у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст.124 КУпАП, у випадку коли судом призначається судова автомеханічна та транспортно-трасологічна експертизи.
Крім того з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається що ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області 19.05.2021 року адміністративну справу за заявою адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Ткачука Миколи Станіславовича про скасування постанови про накладення штрафу - передано за підсудністю на розгляд до Богунського районного суду м. Житомира.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 20.08.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Ткачука Миколи Станіславовича, про скасування постанови – ухвалено вважати неподаним та повернуто позивачу.
З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення клопотання про зупинення провадження у даній справі відсутні. Таким чином, апеляційний суд відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду справи №278/1402/21.
Крім того слід зазначити, що апеляційний суд обмежений в часі при розгляді апеляційних скарг на постанову судді в справах про адміністративні правопорушення і справа повинна бути розглянута апеляційним судом у строк, передбачений ч.4 ст.294 КУпАП.
Таким чином, аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 121 КУпАП.
У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не навів будь-яких обґрунтованих доводів на спростування висновків місцевого суду.
Крвім того, апеляційний суд відхиляє клопотання апелянта про виклик свідків, оскільки ОСОБА_1 не наведено жодного обгрунтування щодо необхідності допиту інспектора УПП в Одеськвій області ОСОБА_2 .
Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_3 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.7 ст.121 КУпАП.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 121 КУпАП, а доводи апеляційної скарги про допущену судом першої інстанції неповноту судового розгляду не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 04.06.2021 року – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                                 О.В. Князюк