Провадження № 33/4820/728/21 
Справа № 678/1158/21 Головуючий в 1-й інстанції Лазаренко А. В. 
Категорія: ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП Доповідач Матущак М.С. 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2021 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Бачук К.О., прокурора Загродської Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2021 року,
в с т а н о в и в :
Цією постановою
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кульчіївці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн.
Стягнуто 454 грн судового збору на користь держави.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, № 318 від 01 жовтня 2021 року на підставі рішення 89-ї сесії Летичівської селищної ради сьомого скликання № 59 від 26 червня 2020 року з ОСОБА_1 укладено 30 червня 2020 року трудовий договір № 33, згідно якого останній приступив до виконання повноважень директора Летичівського ліцею № 3.
29 червня 2021 року наказом начальника відділу освіти, молоді та спорту Летичівської селищної ради № 78-К від 16 червня 2021 року ОСОБА_1 звільнений з посади директора Летичівського ліцею № 3. 
Проте, 21 грудня 2020 року ОСОБА_1 як директор Летичівського ліцею № 3 видав наказ № 245 «Про надання премії та грошової винагороди педагогічним працівникам», яким преміював себе на суму 5 385 грн. 
Летичівський ліцей № 3 згідно Статуту є комунальним закладом і утримується за рахунок коштів бюджету Летичівської селищної ради.
Однак, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Летичівського ліцею № 3, будучи відповідно до п.п. «а» пункту 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив Летичівську селищну раду про наявність реального конфлікту інтересів під час видачі наказу № 245 від 21 грудня 2020 року «Про надання премії та грошової винагороди педагогічним працівникам», чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП.
За цих же обставин ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Летичівського ліцею № 3, будучи відповідно до п.п. «а» пункту 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів під час видачі наказу № 245 від 21 грудня 2020 року «Про надання премії та грошової винагороди педагогічним працівникам», чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП.
Окрім цього, 21 грудня 2020 року ОСОБА_1 як директор Летичівського ліцею № 3 видав наказ № 246 «Про нагородження грошовою премією», яким преміював ОСОБА_2 , яка призначена наказом директора Летичівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 143 з 01 вересня 2015 року на посаду нічного сторожа, та є дружиною ОСОБА_1 , на суму 6 000 грн. 
Однак, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Летичівського ліцею № 3, будучи відповідно до п.п. «а» пункту 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив Летичівську селищну раду про наявність реального конфлікту інтересів під час видачі наказу № 246 від 21 грудня 2020 року «Про нагородження грошовою премією», чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП.
За цих же обставин ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Летичівського ліцею № 3, будучи відповідно до п.п. «а» пункту 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів під час видачі наказу № 246 від 21 грудня 2020 року «Про нагородження грошовою премією», чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП.
В апеляційній скарзі та додаткових поясненнях до неї ОСОБА_1 просив постанову судді Летичівського районного суду від 11 листопада 2021 року скасувати та провадження у справі за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Уважав, що постанова судді місцевого суду є незаконною та підлягає скасуванню.
Зазначав, що ч.2 ст.251 КУпАП, передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу, а суд та прокурор не вправі збирати самостійно докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.
Крім того, посилався на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 є його дружиною, внаслідок чого міг виникнути в його діях реальний конфлікт інтересів.
Також при підписанні ним наказу щодо преміювання працівників школи в тому числі і його, у зв`язку з тим, що відсутнє погодження селищної ради, вказану у протоколах премію він не отримував. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б це підтверджували.
Так, на його думку, відсутні ознаки реального конфлікту інтересів.
Разом із тим, в його діях при підписанні наказу про преміювання відсутня наявність реального конфлікту інтересів, бо він не мав умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП, відсутні відомості та докази, які б достовірно свідчили про наявність у нього особистих інтересів чи обставин, що можуть привести до невиконання чи неналежного виконання своїх посадових обов`язків, що свідчить про те, що він не вчиняв дії, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП.
Зауважував, що за відсутності доказів, фактичних обставин правопорушення, визнати особу винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, на його думку, не можливо, оскільки беззаперечних доказів вини суду не надано.
Окрім того, уповноваженою посадовою особою було пропущено передбачений строк складення відповідного протоколу та не обґрунтовано поважність пропуску строку складення протоколу, а також не зазначено коли було виявлено особу проти якої складається протокол про вчинення адміністративного правопорушення.
Посилався на те, що судовий збір не стягується, він користується пільгою, у зв`язку з тим, що є особою з інвалідністю ІІ-ї групи, керуючись п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, подав клопотання про її розгляд у його відсутності, що не перешкоджає її розгляду відповідно до положень ч.6 ст.294 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши заперечення прокурора проти задоволення апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; приходжу до висновку про таке.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.
Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи визначені у пункті 1, 2 ч.1 ст.3 цього Закону, зобов`язані вжити заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналась чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального конфлікту інтересів безпосередньо керівника, а у випадку перебування на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі – Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів, вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
Відповідно до підпункту «а» пункту 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами цього закону є посадові особи юридичної особи публічного права.
Так, згідно Статуту Летичівського ліцею № 3: підпункту 1.4 засновником ліцею є Летичівська селищна рада Хмельницької області; підпункту 1.5. – заклад освіти має статус комунального закладу, утримується за рахунок коштів селищного бюджету і є неприбутковою установою; підпункту 1.6 Летичівський ліцей № 3 є юридичною особою. 
На виконання рішення вісімдесят дев`ятої сесії сьомого скликання № 59 від 26 червня 2020 року 30 червня 2020 року між Летичівською селищною радою в особі селищного голови ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено трудовий договір № 33, відповідно до якого ОСОБА_1 приступив до виконання повноважень директора Летичівського ліцею № 3 з 30 червня 2020 року до 29 червня 2021 року.
Наказом Летичівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 № 143 від 01 вересня 2015 року ОСОБА_2 призначена з 01 вересня 2015 року на посаду нічного сторожу.
Відповідно до наказу директора Летичівського ліцею № 3 ОСОБА_1 №245 від 21.12.2020 року «Про надання премії та грошової винагороди педагогічним працівникам» ОСОБА_1 підлягала виплата премії та грошової винагороди в розмірі 5 385 грн..
Згідно з наказом директора Летичівського ліцею № 3 ОСОБА_1 №246 від 21 грудня 2020 року «Про нагородження грошовою премією» ОСОБА_2 нагороджено грошовою премією в розмірі 6 000 грн.
З довідки про доходи, виданої Летичівською селищною радою, випливає, що ОСОБА_1 нарахована винагорода в сумі 5 385,00 грн., яку виплачено в заробітну плату.
За витягом державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00033458363 27 червня 1976 року у виконавчому комітеті Кульчієвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , актовий запис № 22. 
Відповідно до ч.1 ст.172-7 КУпАП відповідальність настає за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів
Згідно з ч.2 ст.172-7 КУпАП відповідальність настає за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, підтверджується сукупністю досліджених доказів.
Зокрема, це відомості з протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №318 від 01 жовтня 2021 року; відомості з рапорту старшого оперуповноваженого 1-го сектору УСР в Хмельницькій області ДСР НП України від 01 жовтня 2021 року.
У судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1 пояснив, що дійсно ним були видані накази №245 від 21 грудня 2020 року та №246 від 21 грудня 2020 року про преміювання і він не повідомляв Летичівську селищну раду про конфлікт інтересів.
Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 слід сприймати критично, бо вони спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення та таку його позицію слід уважати обраною лінією захисту особи, що притягається до адміністративної відповідальності.
Попри невизнання вини ОСОБА_1  уважаю, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, є обґрунтованими.
Суд першої інстанції забезпечив всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не повною мірою з`ясовано обставини справи, визнаються неналежними та такими, що повністю спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.
За ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Твердження  ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, є не є переконливими і обґрунтованими.
Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на належних, допустимих та достовірних доказах. 
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, не встановлено.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, немає.
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.  
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. 
Адміністративне стягнення накладено судом першої інстанції відповідно до вимог ст.33 КУпАП.
Однак, відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у проваджені по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено стягнення. Розмір та порядок плати судового збору встановлюється законом.
Згідно ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з винної особи стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 цього Закону від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Як установлено апеляційним судом, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ-ї групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 .
Ураховуючи викладене, постанова суду в частині стягнення з судового збору в розмірі 454 грн підлягає скасуванню зі звільненням останнього від його сплати.
Керуючись ст.294 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  за ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП в частині стягнення судового збору скасувати.
Звільнити  ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
У решті постанову суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя Хмельницького
апеляційного суду                                                          М.С. Матущак