ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 р. 	Справа № 520/7102/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.06.2021 р. (ухвалене суддею Спірідонов М.О.) по справі № 520/7102/21 за позовом ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

    ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо ненадання відповіді ОСОБА_1 на клопотання за вхідним № 325 від 12.01.2021 р. у строки, передбачені Законом України "Про звернення громадян"; зобов`язати Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надати обґрунтовану відповідь ОСОБА_1 за результатами розгляду клопотання за вхідним № 325 від 12.01.2021 р., відповідно до вимог   Закону України "Про звернення громадян".
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.06.2021 р. замінено неналежного відповідача Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) належним відповідачем - Індустріальним відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.06.2021 р. в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення   Харківського окружного адміністративного суду від 25.06.2021 р. та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити  позов в повному обсязі.
В обґрунтування вимог посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України “Про звернення громадян”, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи. 
Відповідач подав до суду апеляційної інстанції   письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив   апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що 11.01.2021 р. ОСОБА_1 в порядку   Закону України "Про звернення громадян"   подав через канцелярію Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Харків) клопотання про зняття арешту з банківського рахунку кредитна картка "Універсальна", яке зареєстроване останнім за вхідним № 325 від 12.01.2021 р.
Не отримавши жодної відповіді на своє звернення позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем вчасно в межах строків   ст. 20 Закону України "Про звернення громадян"   розглянуто звернення позивача, тобто у термін не більше одного місяця від дня його надходження.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання практичної реалізації особою наданого їй Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян, відповідно до їх статуту, пропозиції про поліпшення їхньої діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів урегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 р. № 393/96-ВР (в подальшому - Закон № 393/96-ВР).
Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону № 393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання)і скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 393/96-ВР, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону № 393/96-ВР, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Частиною 3 статті 15 Закону № 393/96-ВР передбачено, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Відповідно до ст. 19 Закону № 393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, у тому числі, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.
Зміст наведених положень Закону №393/96-ВР дає підстави для висновку, що органи, до яких направлені звернення, зобов`язані об`єктивно і вчасно їх розглядати, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їхнє виконання, повідомляти осіб про наслідки розгляду заяв.
Аналіз норм Закону № 393/96-ВР, зокрема статті 15 вказує, що обов`язок органів, до яких направлені звернення, повідомляти осіб про наслідки їхнього розгляду, як елемент конституційної гарантії звернення до органів публічної влади, включає і доведення змісту відповіді до заявника.
З огляду на зміст указаного зобов`язання, орган державної влади вважається таким, що виконав передбачений Конституцією України обов`язок, якщо склав відповідь на звернення особи у чіткій відповідності до поставлених у ньому питань і довів зміст відповіді до заявника в обраний ним спосіб: поштою або засобами електронного зв`язку.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що в спірних правовідносинах обов`язок повідомляти громадян про наслідки розгляду їхніх звернень має підтверджуватися доказами, що свідчать про надсилання (вручення) відповіді на звернення на адресу заявника (заявнику).
Аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 26.09.2019 р. у справі №   826/11164/16.
Частиною 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених    пунктами 1-4    частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Згідно із п. 9 розділу II «Приймання і реєстрація кореспонденції» Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого наказом Міністрества Юстиції України від 07.06.2017 р. № 1829/5 (в подальшому - Правила), реєстрація вихідної кореспонденції органів державної виконавчої служби, приватного виконавця здійснюється в Системі в порядку, встановленому пунктами 5, 6 розділу IV Положення про автоматизовану систему. Дата реєстрації та вихідний номер документа формуються Системою. За даними про зареєстрований вихідний документ Системою формується журнал реєстрації вихідної кореспонденції (додаток 5). Якщо кореспонденція підлягає передачі установам, організаціям через кур`єра, дані про неї вносяться до розносної книги для місцевої кореспонденції (додаток 6). Для направлення документів рекомендованими поштовими відправленнями формується список згрупованих поштових відправлень (рекомендованих поштових відправлень) (додаток 7).
Пунктом 10 розділу II Правил передбачено, що процедура ведення журналів, передбачених цим розділом, полягає у щотижневому роздруковуванні відповідних журналів і віднесенні їх до відповідних справ згідно із номенклатурою.
Судовим розглядом встановлено, що у відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що 27.01.2021 р. державним виконавцем Савенковим С.М. підготовлено відповідь за клопотанням ОСОБА_1 вхід № 325 від 12.01.2021 р. (копію якої надано до відзиву на позов) та направлено за адресою позивача, відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».
Також відповідачем зазначено, що вказана відповідь направлена позивачу на його адресу простим поштовим відправленням. Проте до суду першої інстанції не надано будь-яких доказів, які підтверджують факт направлення цієї відповіді. 
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2021 р. витребувано у Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) письмові пояснення про направлення відповіді ОСОБА_1 та належним чином завірену копію журналу реєстрації вихідної кореспонденції із даними про направлення на адресу позивача відповіді відповідача від 27.01.2021 р. за № 5333.
На виконання вказаної ухвали відповідач направив пояснення, в яких зазначив, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України №4262/5 від 09.12.2020 р. Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ліквідовано та утворено Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), у зв`язку з цим у Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) не виявляється можливим надання належним чином завіреної копії журналу реєстрації вихідної кореспонденції.
Тобто, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження фактичного направлення позивачу відповіді за його зверненням.
Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження надсилання чи вручення позивачу відповіді за його зверненням від 11.01.2021 р.
Відповідно до ч. ч. 1, 2   ст. 77 КАС України,   кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки відповідачем до суду не надано жодних належних доказів на підтвердження правомірності власних дій (бездіяльності), які є предметом оскарження.
Із врахуванням вищевикладеного та вимог   ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.06.2021 р. та прийняти постанову про задоволення позову ОСОБА_1 , якою визнати протиправною бездіяльність Індустріального відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо ненадання відповіді ОСОБА_1 на клопотання за вхідним № 325 від 12.01.2021 р. у строки, передбачені   Законом України "Про звернення громадян", та зобов`язати Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надати відповідь ОСОБА_1 за результатами розгляду клопотання за вхідним № 325 від 12.01.2021 р., відповідно до вимог   Закону України "Про звернення громадян".
Щодо вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на його користь, сплачений ним судовий збір та понесені витрати на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до   ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно із ч. 3   ст. 134 КАС України,   розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Аналіз статті 134 КАС України  вказує, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.09.2020 р. у справі № 826/4959/16, вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.
Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 01.09.2020 р. у справі № 640/6209/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Також, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
В підтвердження понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді першої позивачем надано до суду: копію договору № 27 про надання правової допомоги від 08.01.2021 р., укладеним між адвокатом Максименко О.В. та Хижняком О.С., копію акту надання послуг від 21.04.2021 р. на загальну вартість послуг в розмірі 5500 грн. та копію квитанції про оплату правової допомоги № 21/04 від 21.04.2021 р.   в розмірі 5500 грн. та апеляційної інстанції: копію договору № 27/А про надання правової допомоги від 15.07.2021 р., укладеним між адвокатом Максименко О.В. та Хижняком О.С., копію акту надання послуг по справі № 520/7102/21 від 16.07.2021 р. на загальну вартість послуг в розмірі 6000 грн. та копію квитанції про оплату правової допомоги № 16/07 від 16.07.2021 р.   в розмірі 6000 грн.
Враховуючи, що дана справа є справою незначної складності, розглядалася судом в порядку письмового провадження, тому, на думку суду апеляційної інстанції, співмірним є стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції та витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в загальному розмірі 3000 грн.
Статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено, стягнення судових витрат стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Судовим розглядом встановлено, що позивачем за подання адміністративного позову  сплачено судовий збір у розмірі 908 грн., що підтверджується  квитанцією № 0.0.2099258425.1  від 21.04.2021 р. та за подачу апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 1362 грн., що підтверджується  квитанцією 0.0.2197066197.1 від 15.07.2021 р.
Враховуючи, що апеляційну скаргу та адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено, суд апеляційної інстанції вважає, що судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь позивача, судовий збір за подачу позову в розмірі 908 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги  в розмірі 1362 грн., на загальну суму 2270 грн.
Керуючись ст. ст.   341,   345,   349,   351,   356,   359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення   Харківського окружного адміністративного суду від 25.06.2021 р. по справі №   520/7102/21   скасувати.
Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Індустріального відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо ненадання відповіді ОСОБА_1 на клопотання за вхідним № 325 від 12.01.2021 р. у строки, передбачені Законом України "Про звернення громадян".
Зобов`язати Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надати відповідь ОСОБА_1 за результатами розгляду клопотання за вхідним № 325 від 12.01.2021 р., відповідно до вимог   Закону України "Про звернення громадян".
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Індустріального відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (61105, м. Харків, пр. Гагаріна, 181, літ. «Ж-8», код ЄДРПОУ - 44045454) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП -   НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень, а також витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 3000 (три тисячі) гривень.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	Т.С. Перцова    С.П. Жигилій