ПОСТАНОВА
Іменем України

17 листопада 2021 року 
Київ
справа №640/5182/20
адміністративне провадження № К/9901/16112/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Мартинюк Н.М.,
суддів Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,
розглянув у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу №640/5182/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-транспортна компанія «Столиця-сервіс»
до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонька Миколи Миколайовича
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державне підприємство «Сетам», Філія у місті Києві та Київській області Державного підприємства «Сетам», Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Контрактова», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос»,
про визнання протиправними дій, скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос»
на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 6 березня 2020 року (головуючий суддя: Іщук І.О.)
і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2020 року  (головуючий суддя: Кузьменко В.В., судді: Василенко Я. М., Ганечко О. М.).
УСТАНОВИВ:
І. Історія справи
3 березня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-транспортна компанія «Столиця-сервіс» (далі також - «ТОВ «ТТК «Столиця-Сервіс») пред`явило позов до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонька Миколи Миколайовича, у якому з урахуванням уточнень позовної заяви від 6 березня 2020 року просило суд:
1) визнати дії відповідача неправомірними;
2) скасувати постанову про опис та арешт майна боржника, винесену відповідачем 25 лютого 2020 року;
3) зобов`язати відповідача повернути позивачу наступне майно:
3.1) вантажний бетонорозмішувач КАМАЗ 53229 АБС7ДА, 2007 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_14, видане УДАІ ГУ МВС України в місті Києві 13 жовтня 2007 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі/кузова НОМЕР_2 ;
3.2) вантажний бетонорозмішувач КАМАЗ 53229 69361, 2007 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_15, видане УДАІ МВС України в місті Києві 23 січня 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі/кузова НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ;
3.3) вантажний бетонорозмішувач КАМАЗ 53229 АБС7ДА, 2007 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_16, видане ВРЕР-8 УДАІ в місті Києві 20 травня 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_6 , номер шасі/кузова НОМЕР_7 ;
3.4) вантажний бетонорозмішувач КАМАЗ 53229 69361, 2007 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_17, видане УДАІ ГУ МВС України в місті Києві 23 січня 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_8 , номер шасі/кузова НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ;
3.5) вантажний бетонорозмішувач КАМАЗ 581453-014, 2007 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_11 , видане УДАІ ГУ МВС України в місті Києві 16 лютого 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_12 , номер шасі/кузова НОМЕР_13 , НОМЕР_18.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ТТК «Столиця-Сервіс» покликалося на протиправність оскаржуваних дій і рішення приватного виконавця, вчинених (прийнятих) ним у межах виконавчого провадження №58041036 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі №910/23377/19 про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Контрактова» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Буд-Транс Сервіс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос» заборгованості у розмірі: 2 000 000,00 грн.
Так, позивач зазначав, що 25 лютого 2020 року приватний виконавець описав та арештував майно (вантажні бетонорозмішувачі), що належить боржнику у виконавчому провадженні №58041036 - Товариству з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Контрактова». Одночасно з цим позивач зауважував, що він не є учасником цього виконавчого провадження.
Також позивач покликався на те, що 24 вересня 2013 року між ним і Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Контрактова» був укладений договір найму-продажу транспортних засобів №001, у відповідності до якого зазначені транспортні засоби були передані ТОВ «ТТК «Столиця-Сервіс» у тимчасове користування з подальшим набуттям права власності на них. 
Водночас позивач стверджував, що на момент пред`явлення позову він виконав усі зобов`язання за договором найму-продажу транспортних засобів від 24 вересня 2013 року №001, а відтак набув право власності на транспортні засоби, однак позбавлений можливості зареєструвати своє право власності на них у зв`язку з накладенням арешту та вилученням цього майна приватним виконавцем Солоньком М.М. на підставі постанови від 25 лютого 2020 року у межах виконавчого провадження №58041036.
Разом із позовною заявою 3 березня 2020 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, у якій з урахуванням уточнень цієї заяви від 6 березня 2020 року просив суд забезпечити позовні вимоги у спосіб:
1) зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, яким є судовий наказ Господарського суду міста Києва №910/23377/17 від 18 квітня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Контрактова» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Буд-Транс Сервіс» про стягнення заборгованості у розмірі: 2 000 000,00 грн.
2) заборонити приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Солонько Миколі Миколайовичу, Державному підприємству «Сетам» та Філії у місті Києві та Київській області Державного підприємства «Сетам» продаж майна у вигляді описаних та арештованих транспортних засобів, а саме:
2.1) вантажного бетонорозмішувача КАМАЗ 53229 АБС7ДА, 2007 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_14 , видане УДАІ ГУ МВС України в місті Києві 13 жовтня 2007 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі/кузова НОМЕР_2 ;
2.2) вантажного бетонорозмішувача КАМАЗ 53229 69361, 2007 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_15 , видане УДАІ МВС України в місті Києві 23 січня 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі/кузова НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ;
2.3) вантажного бетонорозмішувача КАМАЗ 53229 АБС7ДА, 2007 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_16 , видане ВРЕР-8 УДАІ в місті Києві 20 травня 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_6 , номер шасі/кузова НОМЕР_7 ;
2.4) вантажного бетонорозмішувача КАМАЗ 53229 69361, 2007 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_17 , видане УДАІ ГУ МВС України в місті Києві 23 січня 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_8 , номер шасі/кузова НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ;
2.5) вантажного бетонорозмішувача КАМАЗ 581453-014, 2007 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_11 , видане УДАІ ГУ МВС України в місті Києві 16 лютого 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_12 , номер шасі/кузова НОМЕР_13 , НОМЕР_18.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач покликався на те, що після виконання ним умов договору найму-продажу транспортних засобів №001 від 24 вересня 2013 року до нього перейшло право власності на п`ять вантажних бетонорозмішувачів, які описав та арештував приватний виконавець, однак через дії й рішення виконавця товариство позбавлене можливості здійснити реєстрацію права власності на це майно.
Водночас позивач вказував, що представниками Державного підприємства «Сетам» готуються документи для оголошення та проведення прилюдних торгів з реалізації майна, у зв`язку з чим останні й вилучили транспортні засоби та передали їх на відповідальне зберігання своїй філії.
З огляду на це позивач посилався на очевидну небезпеку заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам внаслідок реалізації арештованого майна через прилюдні торги. Також стверджував, що без заходів забезпечення позову буде неможливим захист цих прав й інтересів і для їхнього відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та втрат.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 6 березня 2020 року, яка залишена без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2020 року, заяву про забезпечення позову задоволено частково, а саме:
- заборонено приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Солонько Миколі Миколайовичу, Державному підприємству «Сетам» та Філії у місті Києві та Київській області Державного підприємства «Сетам» вчиняти дії з продажу майна, а саме описаних та арештованих транспортних засобів відповідно до постанови від 25 лютого 2020 року про опис та арешт майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні №58041036;
- у задоволенні решти вимог заяви відмовлено.
Суди виходили з того, що позивачем були надані належні й переконливі докази наявності ознак протиправності оскаржуваного рішення та того, що невжиття заходів забезпечення позову у визначений спосіб може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Також суд апеляційної інстанції, відхиляючи доводи апеляційної скарги Державного підприємства «Сетам» стосовно покликань на частину шосту статті 151 КАС України, зазначив, що ухвалою суду першої інстанції не зупинено торги, а заборонено приватному виконавцю, Державному підприємству «Сетам» та Філії у місті Києві та Київській області Державного підприємства «Сетам» продаж майна у вигляді описаних та арештованих транспортних засобів.
Не погодившись із цими судовими рішеннями, у липні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос» (далі також - «ТОВ «ФК «Геліос») подало на них касаційну скаргу до Верховного Суду.
Скаржник просить скасувати рішення, які оскаржуються, та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.
В обґрунтування скарги покликається на те, що суди попередніх інстанцій надали неправильну оцінку підставам застосування заходів забезпечення позову, тому необґрунтовано дійшли висновку про необхідність задоволення заяви позивача. 
У відзиві на касаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-транспортна компанія «Столиця-сервіс» просить залишити без задоволення вимоги скаржника, а судові рішення, які оскаржуються, - без змін, покликаючись на їхню обґрунтованість та законність.
У відповіді на цей відзив скаржник наполягає на обґрунтованості доводів й вимог, що викладені у його скарзі та, як наслідок, безпідставності правової позиції позивача.
Відповідач та третя особа: Державне підприємство «Сетам» - відзивів на касаційну скаргу не подали, копії ухвали про відкриття касаційного провадження отримали 22 і 23 липня 2020 року.
Треті особи: Філія у місті Києві та Київській області Державного підприємства «Сетам» і Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Контрактова» (далі  - «ТОВ «ЛК «Контрактова») теж не подали відзивів на касаційну скаргу. Копії ухвали про відкриття касаційного провадження надсилалися на адресу їхнього місцезнаходження, однак поштові відправлення повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній».
Ознайомившись із доводами сторін, Верховний Суд вважає необхідним касаційну скаргу задовольнити з огляду на таке.
II. Мотиви Верховного Суду
Верховний Суд, переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить із такого.
Відповідно до частин першої й другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. 
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з частинами першою й другою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Частиною шостою статті 151 КАС України встановлено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.
Суди попередніх інстанцій встановили, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Солонько М.М. у виконавчому провадженні №58041036 здійснюється виконання наказу Господарського суду міста Києва від 16 травня 2018 року про стягнення з ТОВ «ЛК «Контрактова» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Буд-Транс Сервіс» на користь ТОВ «ФК «Геліос» як солідарних боржників заборгованість у розмірі: 2 000 000,00 грн.
25 лютого 2020 року приватний виконавець виніс постанову про опис та арешт майна (п`яти вантажних бетонорозмішувачів), які належать боржнику у виконавчому провадженні і якими користувався позивач.
Також суди встановили, що 24 вересня 2013 року між ТОВ «ТТК «Столиця-Сервіс» і TOB «ЛК «Контрактова» було укладено договір найму-продажу транспортних засобів №001, у відповідності до якого позивачеві було передано у тимчасове користування транспортні засоби з подальшим набуття права власності на них. Після цього позивач сплатив на рахунок TOB «ЛК «Контрактова» суму коштів, визначену договором.
У цій справі предметом спору є правомірність дій і рішення приватного виконавця, вчинених і прийнятих у виконавчому провадженні №58041036, які полягають у описі, арешті й вилученні майна боржника, яким користувався позивач.
Як вказує позивач у заяві про забезпечення позову, йому стало відомо, що представники Державного підприємства «Сетам» готують документи для оголошення й проведення прилюдних торгів з реалізації майна, яке було описане, арештоване й вилучене приватним виконавцем 25 лютого 2020 року.
Також заява про вжиття заходів забезпечення позову мотивована тим, що вчинення дій з реалізації арештованого майна, зокрема проведення прилюдних торгів і, як результат, відчуження вищевказаного рухомого майна зробить неможливим захист його прав й інтересів і для їхнього відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та втрат у разі задоволення позову.
Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про існування реальної загрози набуття права власності на майно третіми особами шляхом його придбання з прилюдних торгів, а відтак і необхідність докладання значних зусиль і витрат для захисту прав й інтересів позивача у майбутньому, у разі не вжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору.
Тому суди зазначили, що обрання такого способу забезпечення позову як заборона вчинення певних дій до набрання судовим рішенням у справі законної сили узгоджується з приписами частини другої статті 151 КАС України та є співрозмірним із заявленими позовними вимогами й відповідає меті інституту забезпечення адміністративного позову.
Крім цього, суд апеляційної інстанції відхилив доводи Державного підприємства «Сетам» про те, що вжиті заходи забезпечення позову фактично полягають у втручанні в електронні торги, оскільки на виконання ухвали суду першої інстанції підприємство зупинило електронні торги з продажу п`яти вантажних бетонорозмішувачів.
Так, апеляційний суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин не застосовується частина шоста статті 151 КАС України, якою встановлено заборону забезпечення позову шляхом зупинення торгів, у тому числі електронних, вказавши, що ухвалою місцевого суду не зупинено торги, а заборонено приватному виконавцю, Державному підприємству «Сетам» та його філії продаж майна у вигляді описаних та арештованих транспортних засобів.
Стосовно цього колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на правову позицію, викладену у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 червня 2021 року у справі №380/5217/20, від 16 вересня 2021 року у справі №420/8811/20, відповідно до якої електронні торги, які проводяться у межах виконання судового рішення, є такими, що проводяться уповноваженою державою особою і саме від імені держави.
З огляду на це приписи частини шостої статті 151 КАС України щодо неможливості зупинення судом процедури проведення електронних торгів розповсюджуються на вимоги, викладені у заяві про вжиття заходів забезпечення позову. Це, своєю чергою, свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви.
Суди попередніх інстанцій наведеного не врахували, що призвело до порушення норм процесуального права.
До цього ж, у своїй апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Геліос» покликалося на те, що п`ять вантажних бетонорозмішувачів, які позивач вважає своїми, є предметом застави згідно договору від 26 грудня 2011 року, укладеного з ТОВ «ЛК «Контрактова», а тому вжиті заходи забезпечення позову не враховують його інтересів як стягувача у виконавчому провадженні.
Однак суд апеляційної інстанції не надав правової оцінки цим аргументам у контексті обов`язку врахування співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Узагальнюючи викладене, колегія суддів Верховного Суду констатує обґрунтованість доводів касаційної скарги, позаяк оскаржувані судові рішення ухвалені з порушенням норм процесуального права і ці порушення призвели до ухвалення незаконних рішень.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
Відповідно до частини першої статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення (частина друга статті 351 КАС України).
Зважаючи на викладене Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу належить задовольнити та скасувати оскаржувані судові рішення й ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос» задовольнити.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 6 березня 2020 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2020 року скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-транспортна компанія «Столиця-сервіс» про забезпечення позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

…………………………………

……………………………………

……………………………………
Н.М.          Мартинюк
А.В.          Жук
Ж.М.          Мельник-Томенко,
Судді          Верховного Суду