Справа № 361/3676/21                                                    Головуючий 1 інстанція- Петришин Н.М.
Провадження № 33/824/4207/2021                                  Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.

 

П О С Т А Н О В А

іменем     України
 
08 жовтня 2021 року                                                                                     м.Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді Савченка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Бацуци Олександра Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2021 року, якою провадження у справі щодо
                                     ОСОБА_1 ,
                                    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України,
                                    мешкає: АДРЕСА_1 ,
                                    працює на посаді начальника відділу ТОВ «Епіцентр» м.Бровари,
закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.443 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
в с т а н о в и в:
 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 21 квітня 2021 року серії АПР18 № 508590 21 квітня 2021 року близько 19 години 43 хв. за адресою вул.Київська 253 у м.Бровари Київської області ТОВ «Епіцентр» продовжував роботу на прийом відвідувачів попри заборону постанови КМ України № 1236 від 09 грудня 2020 року.
Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2021 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1  за ч.1 ст.443 КУпАП закрите у зв`язку з тим, що на момент розгляду справи сплив 3-х місячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст.38 КУпАП, оскільки правопорушення  ОСОБА_1  вчинено 21 квітня 2021 року. При цьому суд виходив з того, що 21 квітня 2021 року близько 19 години 43 хв., ОСОБА_1 , працюючи на посаді начальника відділу ТОВ «Епіцентр», в приміщенні на вул.Київська 253 у м.Бровари Київської області, продовжила роботу магазину та здійснювала прийом відвідувачів, чим порушила вимоги пп.4 п.35 постанови КМ України № 1236 від 09 грудня 2020 року (в редакції від 10 квітня 2021 року), тобто вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена матеріалами справи.
На постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2021 року, адвокат Бацуца О.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адмінстративного правопорушення. Скарга мотивована тим, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки не містить викладу суті правопорушення з посиланням на конкретний нормативний акт, який передбачає відповідальність за ст.443 КУпАП, при цьому суддя місцевого суду порушив принцип диспозитивності, оскільки взяв на себе повноваження органу,
                                                            -  2  -
уповноваженого на складання протоколу, та самостійно визначив суть адміністративного правопорушення; протокол не містить суті вчиненого правопорушення в аспекті порушення постанови КМ України № 1236 від 09 грудня 2020 року з огляду на відсутність в матеріалах справи даних, які саме обмеження або порушення вона вчинила; відсутні докази перебування людей в приміщенн магазину «Епіцентр». Вона є найманим працівником ТОВ «Епіцентр» і не відноситься до керівництва товариством, яке організовує і відповідає за його роботу. 
Також, адвокатом Бацуцою О.М.заявлено клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги з огляду на те, що розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 , вона не приймала участі у розгляді справи в суді першої інстанції і копію постанови не отримувала, а дізналася про її наявнсть лише з Єдиного державного реєстру судових рішень.
Наведені причини пропуску строку подання апеляційної скарги визнаються судом поважними, а тому на підставі ст.294 КУпАП суд поновлює апелянту строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2021 року. 
В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 адвокат Бацуца О.М.апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати постанову суду як незаконну. Просиврозглядати справу у відсутність його підзахисної.
ОСОБА_1 заяви про відкладення розгляду справи не подавала.
Вислухавши захисника, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанову слід скасувати з наступних підстав.
Частина 1 ст.443 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є порушення суб`єктом відповідальності правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених як законом, так і передбачених іншими актами законодавства.
Постановою КМ України № 1236 від 09 грудня 2020 року (в редакції станом на 10 квітня 2021 року) «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 на території України з 19 грудня 2020 року до 30 квітня 2021 року встановлено карантин.
Цією ж постановою запроваджено обмежувальні протиепідемічні заходи залежно від епідемічної ситуації на території регіонів України з урахуванням рівнів епідемічної небезпеки, а саме «зеленого», «жовтого», «помаранчевого» або «червоного».
Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх
                                                                        -  3  -
сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
Оскаржувана постанова суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам, оскільки суд не дав належної оцінки змісту протоколу про адміністративне правопорушення та його відповідності вимогам ст.256 КУпАП, не звернув увагу на положення постанови КМ України № 1236 від 09 грудня 2020 року, якоюзапроваджено обмежувальні протиепідемічні заходи, та не з`ясував чи відноситься ОСОБА_1 до кола осіб, на яких покладено дотримання цих обмежувальних заходів, внаслідок чого прийняв необгрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.443 КУпАП і прийшов до помилкового висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з тим, що на момент розгляду справи сплив 3-х місячний строк накладення адміністративного стягнення.
Відповідно до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи. 
Разом з цим, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених дій.
Суд не звернув увагу, що протокол про адміністративне правопорушення від 21 квітня 2021 року серії АПР18 № 508590 складений з порушенням положень ст.256 КУпАП. 
По-перше, у протоколі лише вказано, що 21 квітня 2021 року близько 19 години 43 хв. за адресою вул.Київська 253 у м.Бровари Київської області ТОВ «Епіцентр» продовжував роботу на прийом відвідувачів попри заборону постановою КМ України № 1236 від 09 грудня 2020 року, чим вчинено адміністративне правпорушення, передбачене ч.1 ст.443 КУпАП.
Будь-яких посилань на вчинення саме ОСОБА_1 як особою, яка притягається до відповідальності, дій на порушення правил карантину, протокол взагалі не містить, що суперечить ч.1 ст.256 КУпАП, згідно якої у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається серед іншого суть адміністративного правопорушення.
Аналогічні вимоги містить п.9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06 листопада 2015 року, де зазначено, що у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у відповідній статті КУпАП, за якою складено протокол.
Незазначення у протоколі конкретних дій щодо порушення правил карантину, унеможливлює дотримання положень ст.280 КУпАП і встановлення наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, таке обвинувачення в даному випадку є неконкретним і позбавляє можливості ефективно захищатися від нього, а сам протокол не відповідає вимогам ст.256 КУпАП.
По-друге, суд не врахував, що наведений у протоколі виклад суті правопорушення, виходячи з диспозиції ч.1 ст.443 КУпАП, не розкриває зміст порушення, зокрема недотримання правил щодо карантину людей, передбачених іншими актами законодавства, оскільки не містить посилання на конкретну заборону або обмеження, передбачені відповідним пунктом (пунктами) згаданої постанови КМ України № 1236 від 09 грудня 2020 року, які були порушені, з урахуванням того, що дана постанова КМ України є об`ємною і містить 44 пункти.
Зазначивши в оскаржуваній постанові про те, що 21 квітня 2021 року близько 
                                                                        -  4  -
19 години 43 хв., ОСОБА_1 , працюючи на посаді начальника відділу ТОВ «Епіцентр», в приміщенні на вул.Київська 253 у м.Бровари Київської області, продовжила роботу магазину та здійснювала прийом відвідувачів, чим порушила вимоги пп.4 п.35 постанови КМ України № 1236 від 09 грудня 2020 року (в редакції від 10 квітня 2021 року), суд фактично самостійно визначив положення постанови КМ України, які начебто порушила ОСОБА_1 і посилання на порушення яких у протоколі взагалі відсутні, що очевидно суперечить положенням КупАП та порушує право ОСОБА_1 на захист.
По-третє, прийшовши до висновку про те, що 21 квітня 2021 року близько 19 години 43 хв., ОСОБА_1 , працюючи на посаді начальника відділу ТОВ «Епіцентр», в приміщенні на вул.Київська 253 у м.Бровари Київської області, продовжила роботу магазину та здійснювала прийом відвідувачів, чим порушила вимоги п.п.4 п.35 постанови КМ України № 1236 від 09 грудня 2020 року (в редакції від 10 квітня 2021 року), суд не звернув уваги на те, що п.п.4 п.35 наведеної постанови встановлює заборону приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення.
Тобто, вказана заборонаадресована саме суб`єктам господарювання, а не іншим особам.
Відповідно до положень ч.2 ст.55 Господарського кодексу України суб`єктами господрювання є:
1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 
2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
Прийшовши до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 , суд не звернув уваги, що остання не є суб`єктом господарювання, тобто не є ні господарською організацією, ні підприємцем, в тому числі не є керівником суб`єкта господарювання, а є найманим працівником ТОВ «Епіцентр К», а відтак не відноситься до кола осіб, на яких покладено дотримання обмежувальних заходів, вказаних у п.п.4 п.35 постанови КМ України № 1236 від 09 грудня 2020 року, і як наслідок не є суб`єктом правопорушення за ч.1 ст.443 КупАП.
При вирішенні апеляційної скарги відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і практику Європейського суду з прав людинияк джерела права.
Так згідно ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
ЄСПЛ у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, неодноразово наголошував, що з огляду на каральну мету адміністративного стягнення у виді штрафу, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення ЄСПЛ у справах: «Надточій проти України» та «Лучанінов проти України»).
Загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких
                                                                        -  5  -
ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinу. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист.
З урахуванням викладеного, з огляду на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не дотримано вимог ст.256 КУпАП, оскільки він не містить викладу суті правопорушення з посиланням на конкретні положення нормативного акту, які порушила ОСОБА_1 , вина останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.443 КупАП, не може вважатися доведеною. 
За таких обставин слід вважати, що належних та допустимих доказів, які доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.443КУпАП, суду не надано.
Згідно з ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п.39 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. 
З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасуванню, а провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.443 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
п о с т а н о в и в:
            
Поновити ОСОБА_1 строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2021 року.
Апеляційну скаргу  адвоката Бацуци Олександра Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задоволити.
Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2021 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1  за ч.1 ст.443 КУпАП закрите у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.443 КУпАП.
Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.
 
Суддя Київського апеляційного суду                                                                     С.І.Савченко