ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9503/21 Справа № 207/1034/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Погребняк Т.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року                                                                м. Дніпро 

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
 
за участю секретаря судового засідання – Бондаренка В.В.,

 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 травня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про поворот виконання рішення Дніпровського апеляційного суду від 12.11.2019 року у справі за позовом Адміністрації Південного району Кам`янської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Єдиний розрахунковий центр комунальних платежів", про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,-
В С Т А Н О В И Л А:
       У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про поворот виконання рішення Дніпровського апеляційного суду від 12.11.2019 року. 
       На обґрунтування заяви зазначила,що постановою Дніпровського апеляційного суду від 12.11.2019 року скасовано рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 11.04.2019 року про визнання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житлом, та відмовлено Адміністрації Південного району Кам`янської міської ради у позові, стягнуто судовий збір на користь ОСОБА_1 . 
       В обгрунтування необхідності повороту виконання рішення суду заявницею зазначено, що її знято з реєстрації на підставі судового рішення, яке скасовано в апеляційному порядку. Просить зобов`язати Кам`янську міську раду повернути їй та іншому відповідачеві у справі спірну житлову площу у користування.
       Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 травня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення. 
       Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою заяву задовольнити.
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
       Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
       Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції суд першої інстанції керувався ч.1 ст.444 ЦПК України.
       Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
       Відповідно ст. 444 ЦПК України, питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.
       Поворот виконання рішення представляє собою повернення стягувачем боржнику всього, що ним було отримано за скасованим згодом рішенням з метою відшкодування боржнику збитків, завданих виконанням рішення. 
       Отже, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього безпідставно отриманого ним за скасованим рішенням. З іншого боку, поворот виконання рішення є самостійним засобом захисту прав сторін, який повинен здійснюватись шляхом подання заяви про поворот виконання. Необхідність у повороті виконання судового рішення і поверненні сторін у первісне становище виникає тоді, коли рішення виконане, але згодом скасоване судом апеляційної чи касаційної інстанції, якщо цей суд закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. ЦПК України встановлено декілька варіантів вирішення судом питання щодо повороту виконання, одним із яких є також прийняте рішення про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду, відмовлення в позові повністю, задоволення позовних вимоги в меншому розмірі, при цьому таке рішення повинне бути прийняте за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (ч.3ст.444 ЦПК України).
       У рішенні Конституційного Суду України №12-рп/2011 від 02 листопада 2011 року по справі №1-25/2011 за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_1 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України, яке є обов`язковим для застосування на всій території України, роз`яснено, що особливістю ухвал суду щодо повороту виконання рішення є те, що вони приймаються на стадіях виконання судового рішення і оскаржити їх одночасно з рішенням суду неможливо.
       Також зазначено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим рішенням). Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого рішення), та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням належного, безпідставного стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
       Таким чином, поворот виконання рішення є способом захисту майнових прав сторони, який не може бути застосований у справах, де предметом спору є немайнові права.
       Крім того, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасовано вищестоящим судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може.
       Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом, у постанові від 23 січня 2018 року по справі №203/2612/13-ц.
       Судом встановлено, що предметом, позову була вимога про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
       Тобто, предметом спору був захист порушеного немайного права, а відтак, з огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.
       Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
       Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України зазначено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
       В задоволенні позову про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - відмовлено.
       Постанова апеляційної інстанції є підставою для поновлення реєстрації заявниці за попереднім місцем реєстрації, якщо заявниця була знята з реєстраційного обліку за скасованим апеляційною інстанцією рішенням суду. В разі безпідставної відмови у реєстрації заявниця не позбавлена права оскаржити таку відмову в судовому порядку.
       Поворот виконання рішення суду (реституція) у даному випадку не є ефективним способом захисту, оскільки у даному випадку своє порушене право заявниця не позбавлена права захищати відповідно до ст. 16 ЦК України шляхом звернення до суду із самостійним позовом.
       Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу суду першої інстанції, підлягає зміні в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову, з вище вказаних підстав.
       Керуючись ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА :
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 -задовольнити частково.
       Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 травня 2021 рокузмінити в частині обґрунтування відмови у задоволенні заяви.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
       Судді: