ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2021 р. 	Справа № 520/4654/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Спаскіна О.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 (головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С.)  по справі № 520/4654/21
за позовом       ОСОБА_1  
до      Головного управління ДПС у Харківській області  
про скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив: 
- скасувати рішення № 0050720435 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 02.12.2020, видане ГУ ДПС у Харківській області на загальну суму 6 990,73 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2021 позов задоволено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, ГУ ДПС у Харківській області (далі  - відповідач) подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем суми єдиного внеску за ІІ квартал 2014, та за період з 2015 до 2018 рр. сплачена з порушенням законодавчо встановленого  строку, в зв`язку з чим за позивачем постійно рахувалась недоїмка.
Висновки суду щодо  своєчасної сплати позивачем єдиного внеску в період з 2015-2018, з посиланням на квитанції сплачені на розрахунковий рахунок Холодногірського району, є помилковими, оскільки платник перейшов до іншого району, а саме Новобаварського, отже кошти необхідно було перераховувати на Новобаварський район. Проте станом на 22.06.2021 від позивача заяви щодо перекиду помилково сплачених коштів до ГУ ДПС у Харківській області не надходило. 
Зазначає, що законодавством не передбачено можливості звільнення платника податку від застосування штрафних санкцій за несплату чи несвоєчасну сплату єдиного внеску у разі неправильного визначення таким платником номеру рахунку.
Також, судом не враховано що  в ІІ кварталі 2014 позивачем несвоєчасно сплачено єдиний внесок, із пропуском 8 днів.
Отже рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені на загальну суму 6 990, 73 грн.  прийнято правомірно та не підлягає скасуванню. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.  
Зазначає, що ним своєчасно та в повному обсязі перераховано до бюджету єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2015-2018 рр., проте в 2015 помилково сплачено його на рахунок податкової служби іншого району. Вважає, що вказані обставини не є підставою  для застосування штрафних санкцій та нарахування пені, оскільки кошти були сплачені у повному обсязі та надійшли до Державного бюджету України.
Допущена позивачем помилка не свідчить про несплату необхідної суми єдиного внеску та не спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому, оскільки страхові кошти в подальшому у будь-якому разі підлягали б перерахуванню на єдиний казначейський рахунок.
Просив врахувати висновки Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 821/1897/17, від 10.04.2020 у справі № 821/844/17.
Згідно ч.1 ст.308,  п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,  в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 з 03.12.2009 по 02.07.2018 був зареєстрований як фізична особа – підприємець та перебував на обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області на спрощеній системі оподаткування.
Рішенням ГУ ДПС у Харківській області від 02.12.2020 № 0050720435 про застосування до  штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції та пеня за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальну суму 6 990,73 грн:
-за період з 22.07.2014 до 29.07.2014 - штраф в сумі 84,53 грн.
-за період з 21.04.2015 до 12.04.2019 - штраф в сумі 4 496,77 грн. 
-пеня в розмірі 2 409, 43 ( 0,1% від суми недоїмки) (а.с. 25).
Підставою  для нарахування штрафу та пені стала несвоєчасна сплата позивачем єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 22.07.2014 до 29.07.2014 та з 21.04.2015 до 12.04.2019.
Не погодившись із вказаним рішенням, позивач оскаржив його 19.12.2020 до ДПС України, за результатами розгляду його скарги,  рішенням  ДПС України від 18.02.2021  скарга залишена без задоволення, а  рішення від 02.12.2020 - без змін (а.с. 17-24).
Не погоджуючись з рішенням відповідача про нарахування штрафник санкцій, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем на казначейський рахунок своєчасно та в повному обсязі сплачено ЄСВ, тому оскаржуване рішення податкового органу є протиправним.
Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим кодексом та законами з питань митної справи.
Приписами Закону України № 2464-VI від 8 липня 2010 року  «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI) визначені правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Приписами п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
Відповідно до ч. 5  ст. 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.
При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру.
Згідно з частинами 2, 3 ст. 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Пунктом 1 ч. 10 ст. 9 Закону №2464-VI встановлено, що днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.
У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч. 11 ст. 9 Закону №2464-VI).
Відповідно до ч. 10, п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону №2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум; за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.
З аналізу вищевикладеного вбачається, що при вирішенні спору необхідно встановити вчасність сплати позивачем нарахованої суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за спірні періоди.
Щодо періоду з 21.04.2015 по 12.04.2019.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що за два квартали 2015 року позивачем сплачувався єдиний внесок, що підтверджується квитанціями від 23.02.2015 на суму 422,65 грн, від 23.03.2015 на суму 422,65 грн, від 21.04.2015 на суму 422,65 грн, від 15.07.2015 на суму 422,65 грн, від 01.07.2015 на суму 422,65 грн, від 02.07.2015 на суму 422,65 грн (а.с. 93-94).
Вказані платежі, не були враховані податковим органом, як сплата позивачем єдиного внеску, не відображені в інтегрованій картці, та з другого кварталу 2015 рахувалися як недоїмка зі сплати ЄСВ та по ним нараховані штрафні санкції та пеня.
Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що надані позивачем квитанції про сплату єдиного внеску за два квартали 2015 є належними доказами своєчасного виконання платником обов`язку по сплаті ЄСВ, який зарахований до Державного бюджету України, а тому підстав для нарахування недоїмки та штрафних санкцій у податкового органу немає.  
Доводи апеляційної скарги, що вказані квитанції не є належними доказами своєчасної сплати єдиного внеску, оскільки кошти були перераховані ОСОБА_1 на рахунок податкового органу Холодногірського району, замість Новобаварського, колегія суддів вважає помилковими, оскільки допущення помилки під час перерахування платником суми грошового зобов`язання з єдиного соціального внеску у строк, встановлений Законом №2464-VI, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова, а тому не може слугувати підставою для притягнення платника до відповідальності за несплату або несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску.
Вказані висновки відповідають правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 11.04.2019 у справі № 822/3323/17.
Згідно з частинами 4,5 ст. 45 Бюджетного кодексу України податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном). Податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.
Отже, сплачені позивачем кошти зараховуються на єдиний казначейський рахунок до Державного бюджету України, а тому помилкове визначення рахунку під час сплати суми внеску не є достатньою правовою підставою для висновку про не сплату необхідної суми. Також,  штрафні санкції застосовуються у разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску, а не у випадку помилково сплачених сум єдиного внеску на невідповідний рахунок.
Колегія суддів враховує, що податковий орган не заперечує факту надходжень грошових коштів на інший рахунок, також не заперечує що сплачені суми дорівнюють сумі, необхідній для сплати ЄСВ.
Верховний суд у постановах від 14.08.2018 у справі № 821/1897/17, від 10.04.2020 у справі № 821/844/17  зазначав, що штрафні санкції застосовуються у разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску, а не у випадку помилково сплачених сум єдиного внеску на невідповідний рахунок. Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. 
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що зобов`язання зі сплати єдиного внеску за період з 21.04.2015 по 12.04.2019 позивачем виконано вчасно та в повному розмірі, а помилка при зазначенні відповідного рахунку не може слугувати підставою для застосування до позивача штрафних санкцій та пені.
Отже, контролюючим органом протиправно, без врахування всіх обставин прийнято рішення від 02.12.2020 в частині нарахування штрафу в сумі 4 496,77 грн та пені 2 409,43 грн. за період з 21.04.2015 до 12.04.2019.
Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
Проте, надаючи оцінку правомірності рішення від 02.12.2020 судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, зокрема не враховано, що зазначеним рішенням позивачу нараховано штрафні санкції за несвоєчасну сплату ЄСВ також за період з 22.07.2014 по 29.07.2014 в сумі 84,53 грн.
Вказаним обставинам судом першої інстанції не надано оцінки , як і не зазначено підстав скасування спірного рішення за вказаний період.
Колегією суддів встановлено, що в період з 22.07.2014 по 29.07.2014 ОСОБА_1 не своєчасно, із затримкою на 8 днів,  сплатив єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що підтверджується даними з інтегрованої картки (а.с. 62-75).
Згідно інтегрованої картки платника податку вбачається, що станом на 01.01.2014 у позивача рахувалась переплата у сумі 796, 02 грн., позивачем сплачено 20.01.2014 єдиний внесок в сумі 422, 65 грн., тобто переплата на 20.01.2014 становила 1 218,67 грн.
Нарахування єдиного внеску за 4 квартал 2013, 1 квартал 2014 відбулося своєчасно та в повному обсязі в сумі 1 218,67 грн.
Нарахування  єдиного внеску від 21.07.2014 у сумі 1 267,95 грн. термін сплати 21.07.2014 ( 2 квартал 2014) сплата відбулася  29.07.2014, отже з порушенням 8 днів ( 422, 65 грн. -21.07.2014, 1000,00 - 29.07.2014) 
Станом на 21.07.2014 за позивачем рахувалась недоїмка  в сумі 854, 30 грн. ( 1 267,95 - 422,65 =854,30 грн) .
Позивачем визнаються вказані обставини, про що ним зазначено у скарзі від 19.12.2020 до ДПС України (а.с. 21-24).
При цьому, доводи позивача про переплату ним вказаного грошового зобов`язання 29.07.2014, не свідчать про безпідставне нарахування штрафних санкцій та не спростовують факту несвоєчасної сплати ЄСВ.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення контролюючого органу від 02.12.2020 в частині нарахування ОСОБА_1 штрафу за період з 22.07.2014 до 29.07.2014 в сумі 84,53 грн є правомірним.
Натомість, суд першої інстанції вказаного не врахував, неповно з`ясував обставини справи,  у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про задоволення позову в цій частині.
За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду в частині правомірності нарахування штрафних санкцій за період з  22.07.2014 по 29.07.2014, свідчать про порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції в частині скасування рішення ГУ ДПС у Харківській області від 02.12.2020 № 0050720435 на суму 84,53 грн підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову. 
В іншій частині рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - задовольнити частково.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 по справі № 520/4654/21 - скасувати в частині скасування рішення Головного управлінням ДПС у Харківській області № 0050720435 від 02.12.2020 щодо застосування до ОСОБА_1 штрафу за період з 22.07.2014 до 29.07.2014 в розмірі 84,53 грн. (вісімдесят чотири гривні 53 копійки)
Прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2021 по справі № 520/4654/21 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.А. Спаскін