ПОСТАНОВА 
Іменем України

15 листопада 2021 року                                                         м. Кропивницький
справа № 383/375/21
провадження № 22-ц/4809/1491/21 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), суддів: Чельник О. І., Черненка В. В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фактор» на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02 липня 2021 року у складі головуючого судді Адаменко І. М.

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.
27.04.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фактор» (далі ТОВ «ФК«Омега Фактор») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором про встановлення овердрафту №КБ-41/24 від 27.12.2013 у розмірі 101 922,23 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 27.12.2013 між ПАТ «Террабанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №КБ-41/24 на суму 27000,00 грн. зі сплатою 12,57 % річних, строком повернення 27.12.2016. У подальшому ПАТ «Террабанк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Надалі правонаступником ПАТ «Террабанк» стало АТ «Кристалбанк». 27.12.2018 між АТ «Кристалбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фактор» укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фактор» набуло всіх прав кредитора за кредитними операціями, переданими згідно Додатку №1 до Договору про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги від 27.12.2018. Таким чином ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фактор» з 27.12.2018 набуло всіх прав кредитора повказаному вище договору. Зазначає, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання та станом на 28 грудня 2018 року, тобто на дату укладення Договору про відступлення (купівлі-продаж) права вимоги, загальна сума заборгованості за кредитним договором №КБ-41/24/36 від 27 грудня 2013 року складала 101922,23 грн.
Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02 липня 2021  року відмовлено у задоволенні позову. 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог щодо кредитної заборгованості в сумі 101922,23 грн, але стороною відповідача заявлено про застосування строку позовної давності до вказаних правовідносин, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
ТОВ «ФК«Омега Фактор» подало апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «ФК«Омега Фактор» (ЄДРПОУ 42091357) заборгованість за кредитним договором про встановлення овердрафту № КБ-37/36 від 20.02.2014 у розмірі 76 470,71 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 23 745,00 грн; прострочені проценти, нараховані за користування кредитом - 44 110,41 грн; залишок нарахованих процентів за кредитом, в валюті кредиту - 825,96 грн.; сума нарахувань за 3% річних - 3 787,82 грн.; сума інфляційних нарахувань - 4 001,52 грн, та сплачений судовий збір при подачі позову до суду у розмірі 2102 грн. 
Зазначало, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.
Вказує, що 27.12.2013 між ПАТ «ТЕРРА БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № КБ-41/24 на суму 27 000,00 грн, зі сплатою 12,57 % річних, строком повернення 27.12.2016.
Постановою Правління Національного банку України від 06.08.2014 № 463/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ТЕРРА БАНК» ПАТ «ТЕРРА БАНК» віднесено до категорії проблемних». Постановою Правління Національного банку України від 21.08.2014 № 518 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ТЕРРА БАНК» до категорії неплатоспроможних ПАТ «ТЕРРА БАНК» віднесено до категорії неплатоспроможних.
Спеціальним законом, що регулює відносини, які виникають у зв`язку з виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон).
Відповідно до ч.1 ст.42 Закону Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на підставі плану врегулювання приймає рішення про утворення перехідного банку із передачею всіх або частини активів і зобов`язань одного або декількох неплатоспроможних банків. Перехідний банк утворюється у формі публічного акціонерного товариства.
З метою реалізації вказаної норми Закону та для виведення з ринку неплатоспроможного банку ПАТ «ТЕРРА БАНК» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було створено ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК». 
22.12.2014 був підписаний акт приймання - передавання активів та зобов`язань неплатоспроможного банку ПАТ «ТЕРРА БАНК».
Частиною 12 ст. 42 Закону встановлено, що перехідний банк у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення), а також набуває обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів.
У складі активів, зазначеним вище актом передано від ПАТ «ТЕРРА БАНК» до ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК» актив, який виник із Кредитного договору № КБ- 41/24 від 27.12.2013, який було укладено між ПАТ «ТЕРРА БАНК» та ОСОБА_1 .
Таким чином, ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК» набуло замість ПАТ «ТЕРРА БАНК» всіх прав кредитора за Кредитним договором.
В подальшому ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК» внаслідок втрати ним статусу перехідного Змінило назву на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИСТАЛБАНК», а у 2017 році - офіційне найменування юридичної особи змінено з Публічного акціонерного товариства «КРИСТАЛБАНК» на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИСТАЛБАНК».
27.12.2018 між АТ «КРИСТАЛБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА ФАКТОР» укладений Договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» набуло всіх прав кредитора за кредитними операціями, переданими їй згідно Додатку № 1 до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 27.12.2018.
Доказом оплати за вказаним Договором є платіжне доручення № 88 від 27.12.2018 на суму 200000,00 грн. Дана сума була перерахована на виконання п. 2.1 цього Договору.
Серед інших прав, згаданим вище договором передано від АТ «КРИСТАЛБАНК» до ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» права кредитора за Кредитним договором про встановлення овердрафту № КБ-41/24 від 27.12.2013, що було укладено з ОСОБА_1 .
Таким чином, ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» набуло всіх прав кредитора по відношенню до ОСОБА_1 .
Станом на 27.12.2018 (тобто на дату укладення Договору про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги загальна сума заборгованості за Кредитним договором становить 60 338 грн. 61 коп. (шістдесят тисяч триста тридцять вісім гривень 61 копійка), з них:
прострочена заборгованість за кредитом - 20 995,20 грн.;
прострочені проценти, нараховані за користування кредитом - 38 603,66 грн.
залишок нарахованих процентів за кредитом, в валюті кредиту - 739,75 грн.
Сума нарахувань за ст. 625 ЦК України (інфляційні збитки та 25% річних за користування грошовими коштами) за період з 27.12.2018 по 06.04.2021 становить 41 583 грн. 62 коп.
Загальна сума заборгованості складає 101 922 грн. 23 коп. (сто одна тисяча дев`ятсот двадцять дві грн 23 копійки):
прострочена заборгованість за кредитом - 20 995,20 грн.; прострочені проценти, нараховані за користування кредитом - 38 603,66 грн. залишок нарахованих процентів за кредитом, в валюті кредиту - 739,75 грн.; інфляційні збитки за тілом кредиту - 2 519,40 грн.;
25% річних за користування грошовими коштами за тілом кредиту -11 949,89 грн.; інфляційні збитки за процентами - 4 721,16 грн.;
25 % річних за користування грошовими коштами за процентами - 22 393,17 грн.
Як зазначено у п. 5.6 Кредитного договору будь-які протиріччя, що можуть виникнути між сторонами при виконанні умов цього Договору, вирішуються шляхом переговорів між ними, а у випадку недосягнення згоди - у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України. При цьому строк позовної давності, протягом якого Банк має право звернутися до суду за захистом своїх прав, встановлюється тривалістю у 10 років.
Із вказаним Кредитним договором позичальник був повністю ознайомлений та згоден з його умовами, про що свідчить його підпис у договорі (п. 6.4 Кредитного договору).
Таким чином, сторонами Кредитного договору погоджено збільшення строку позовної давності на протязі якого сторона має можливість звернутись до суду за захистом своїх порушених прав, а саме до 27.12.2026р.
Однак, суд першої інстанції не звернув уваги на вказані положення Кредитного договору та Цивільного кодексу України, а застосував загальний строк позовної давності.
При цьому суд погодився з доводами позову, що заборгованість за кредитним договором становить 101 922,23 грн.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому ставить питання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
Позиція апеляційного суду.
Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 4 ст. 19 ЦПК).
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК).
У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій ст. 274 ЦПК України (ч.ч.1-2 ст. 274 ЦПК).
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню.
Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.
27 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Терра Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір про встановлення овердрафту № КБ-41/24, в розмірі 27 000,00 грн, з датою остаточного повернення всіх отриманих в межах ліміту овердрафту сум 27.12.2014 (а.с.9-14).
Підпунктом 5.6. договору сторонами погоджено строк позовної давності тривалістю у 10 років (а.с.14).
Згідно п.2.3.2 кредитного договору сторони дійшли згоди, що у разі настання обставин, зазначених у п.2.1.3 договору, датою остаточного повернення усіх кредитних коштів є 27 грудня 2015 року.
Також п.2.3.4 кредитного договору, сторони дійшли згоди, що у разі настання обставин, зазначених у п.2.1.1 договору, датою остаточного повернення усіх кредитних коштів є 27 грудня 2016 року.
В подальшому 27.12.2018 між АТ «Кристалбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фактор» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фактор» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором №КБ-41/24 від 27 грудня 2013 року (а.с.6-7).
Згідно додатку 1 до договору про відступлення прав вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фактор» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 в загальній сумі 60338,61 грн (а.с.8).
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №КБ-41/24 від 27 грудня 2013 року кредитна заборгованість ОСОБА_1 становить 101922,23 грн, що складається із: - простроченої заборгованості за кредитом 20995,20 грн; - прострочених процентів, нарахованих за користування кредитом 38603,66 грн; - залишку нарахованих процентів за кредитом, в валюті кредиту 739,75 грн; - інфляційних збитків за тілом кредиту 2519,40 грн; - 25 % річних за користування грошовими коштами за тілом кредиту 11949,89 грн; - інфляційних збитків за процентами 4721,16 грн; - 25 % річних за користування грошовими коштами за процентами 22393,17 грн (а.с.3-4.).
Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).
За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно із вимогами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до вимог ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
У частині першій статті 513 ЦК України зазначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фактор» набуло право вимоги за кредитним договором №КБ-41/24 від 27 грудня 2013 року ОСОБА_1 (а.с.6-7).
Позивачем заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості у розмірі 101922,23 грн (а.с.3-4.).
П.п.1.2. договору про відступлення права вимоги від 27.12.2018 обумовлено, що новий кредитор одержує права вимагати від позичальників за основними договорами належного виконання зобов`язань за основними договорами. Розмір прав вимоги на день укладення цього договору зазначено у Додатку 1 (а.с.6).
Кредитна заборгованість ОСОБА_1 кредитним договором №КБ-41/24 від 27 грудня 2013 року згідно додатку №1 до договору складала - 60338,61 грн (а.с.8).
У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором від 27.12.2013 з нього на користь позивача підлягає стягненню кредитна заборгованість у розмірі, яка існувала на дату відступлення права вимоги у розмірі 60 338,61 грн.
Представником відповідача адвокатом Гольфіндер С. К. подано заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності тривалістю у 3 роки (а.с.46).
Відповідно до ч. 1 ст. 251, ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно зі ст. 257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Частиною 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Суд, застосовуючи строк позовної давності до даних спірних правовідносин зазначав, що згідно з п.2.3.4 кредитного договору про встановлення овердрафту №КБ-41/24 від 27 грудня 2013 року, сторони дійшли згоди, що у разі настання обставин, зазначених у п.2.1.3 договору, датою остаточного повернення усіх кредитних коштів є 27 грудня 2016 року, тобто саме з цього часу кредитор мав можливість протягом трьох років звернутись до суду за захистом свого порушеного права. 
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Підпунктом 5.6. основного кредитного договору №КБ-41/24 від 27 грудня 2013 року сторонами погоджено строк позовної давності тривалістю у 10 років (а.с.14).
Відповідач підписавши вказаний кредитний договір висловив свою згоду із збільшенням строку позовної давності до 10 років.
Позивач звернувся до суду 27.04.2021, тобто в межах десятирічного строку позовної давності.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Враховуючи невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, наданим сторонами доказам та неправильне застосування судом норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, відповідно до ст. 376 ЦПК рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ТОВ «ФК«Омега Фактор» до ОСОБА_1 і стягнення заборгованості за кредитним договором про встановлення овердрафту №КБ-41/24 від 27.12.2013 у розмірі 60 338,61 грн (в межах суми боргу, на яку перейшло право вимоги до нового кредитора - ТОВ «ФК«Омега Фактор» за договором про відступлення права вимоги).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог 9080,00 грн (а.с.1,63), підлягає стягненню 5375,36 грн (59,20%) сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.
Керуючись ст. 7, 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фактор» задовольнити частково.
Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02 липня 2021 року скасувати.
Позов Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фактор» до ОСОБА_1  про стягнення кредитної задоргованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фактор» заборгованість за кредитним договором про встановлення овердрафту №КБ-41/24 від 27.12.2013 у розмірі 60 338,61 грн.
В порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_1  на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фактор» - 5375,36 грн сплаченого судового збору.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий  
С. М. Єгорова

Судді 
О. І. Чельник

В. В. Черненко