П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/8488/21	
Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Домусчі С.Д., Семенюка Г.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року по справі № 420/8488/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, 3-тя особа - Міністерство соціальної політики України про визнання протиправним дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

                              В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом до Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, 3-тя особа - Міністерство соціальної політики України з вимогою визнати протиправними дії відповідача, щодо не нарахування та не виплаті позивачу, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік, як учаснику бойових дій, відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі 7 354 гривень. 

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він є учасником бойових дій і має право на отримання одноразової грошової допомоги до 05 травня у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. Водночас, всупереч рішенню Конституційного Суду України від 27.02.2020 року №3-р/2020, Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня позивачу був обчислений та виплачений у зменшеному розмірі у сумі 1491,00  грн., що зумовило його звернутись до суду із даним позовом.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив, у якому зазначив, оскільки позов не визнає та зазначає, що виплата разової щорічної грошової допомоги до 5 травня у 2021 році була здійснена позивачу у розмірі відповідно до вимог чинного законодавства.
Третя особа своїм правом на надання письмових пояснень не скористалась.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 28 липня 2021 року позов ОСОБА_1 – задовольнив.
Визнав протиправною бездіяльність Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Зобов`язав Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області подало апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, а саме не досконало проаналізовано доводи сторін та надані ними докази, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не врахував того, що у відповідності з ч.4. ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ч.ч.1, 3 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Вказаною статтею встановлена пряма заборона використання розміру мінімальної пенсії за віком для визначення розмірів усіх видів допомог, крім пенсій. У зв`язку з тим, що виплата щорічної разової грошової допомоги здійснена у розмірі, передбаченому чинним законодавством, правові підстави для доплати у управління відсутні;
- суд першої інстанції не звернув увагу, також, на те, що згідно з ч.4 ст. 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи, які не отримали разової грошової допомоги до 05 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги. Тобто, Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору. Згідно з п.6 ч.5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору. Проте, в порушення зазначених вище процесуальних норм, позивач в позовній заяві не зазначив про вжиття заходів досудового врегулювання спору, оскільки такі заходи позивачем не провадилися.
Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.

Обставини справи.

ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням встановленого зразка серії НОМЕР_1 від 01.07.2008 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.7).
На виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 року №325 «Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” і “Про жертви нацистських переслідувань”, позивачу була виплачена щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2021 рік у розмірі 1491,00 грн. (а.с.10).
Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18) було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12,13,14,15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, №45, ст.425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки, враховуючи висновки Верховного Суду в рішенні від 29.09.2020 у справі №440/2722/20, яка залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021, зазначив про необхідність задовольнити позовні вимоги позивача шляхом визнання протиправною саме бездіяльності Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області щодо ненарахування та невиплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. 

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту,форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відносини з приводу соціального захисту ветеранів війни як особливої окремої категорії громадян врегульовані, насамперед, приписами Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25 грудня 1998 року №367-XIV (далі - Закон №367-XIV) викладено ст. 12 Закону "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в такій редакції: "Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком".
Підпунктом "б" пп.2 п.20 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року №107-VI текст вказаної вище частини ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.
Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 зміни, внесені пп."б" пп.2 п.20 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року №107-VI, визнані неконституційними.
Протягом 2012-2014 років на підставі законів України про Державний бюджет України на відповідні роки норми і положення ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.
Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначаються Бюджетним кодексом України.
Згідно із пп.5 п.63 розділу І Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року №79-VIII розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" БК України доповнено п.26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, ст.ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Конституційний Суд України Рішенням від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення п.26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст.ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
При цьому Конституційний Суд України у п.2.2 мотивувальної частини вказаного Рішення, посилаючись на положення свого рішення від 22 травня 2008 №10-рп/2008, дійшов висновку, що БК України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.
Таким чином, на час виникнення спірних відносин рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 відновлено дію ч.5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції Закону №367-ХІV, згідно з якою щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Водночас, Кабінетом Міністрів України Постановою "Про деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" від 08 квітня 2021 року №325 (далі - Постанова №325) встановлено, що разова грошова допомога до 05 травня у 2021 році виплачується в таких розмірах учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1 491 грн., тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено ч.5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Доводи апеляційної скарги.

Щодо посилання апелянта на частину 4. статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ч.ч.1, 3 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, колегія суддів зазначає наступне.
На час виплати ОСОБА_1 у квітні 2021 року щорічної разової грошової допомоги до 05 травня одночасно діяли Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та Постанова №325.
З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що виходячи із визначених у частині ч.4 ст. 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2021 році слід застосовувати не положення Постанови №325, а приписи Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який має вищу юридичну силу.
Щодо посилань апелянта на те, що позивач в порушення норм процесуального та матеріального права не вчинив заходів досудового врегулювання спору, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 4 ст. 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Тобто, вищезазначеною нормою встановлено граничний строк для отримання, разової грошової допомоги до 05 травня.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що вищезазначена норма регулює питання щодо отримання виплати грошової допомоги до 05 травня, а не донарахування розміру зазначеної допомоги.
Колегія суддів враховуючи вищенаведену норму діючого законодавства, вважає за необхідне зазначити, що позивач отримав в 2021 році зазначену разову грошову допомогу, а тому в розумінні ч.4 ст. 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" реалізував своє право на отримання зазначеної грошової допомоги. При цьому, позивач вказує на порушення його прав відповідачем, внаслідок нарахування та виплату щорічної разової грошової допомоги у розмірі меншому ніж встановлено законодавством.
Таким чином, колегія суддів не приймає довід апеляційної скарги про знехтування позивачем заходами досудового врегулювання спору.
За таких обставин, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позивач має право на соціальне забезпечення у редакції Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", яка передбачала розмір допомоги до 05 травня для осіб - учасникам бойових у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
  Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області –  залишити без задоволення
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року по справі № 420/8488/21 – без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Домусчі С.Д.