П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/347/20	
Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.
                                                                                          Дата і місце ухвалення 25.05.2021р., м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:     Бойка А.В.,
                         суддів:   Федусика А.Г,
                                        Шевчук О.А.,
за участю секретаря –    Челак Р.Г. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Комунального підприємства "Генічеське державне бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року по справі за позовом Комунального підприємства "Генічеське державне бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень – рішень,-

В С Т А Н О В И В:
11.02.2021 року Комунальне підприємство "Генічеське державне бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради звернулось до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в якому просило:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 30.10.2019 року № 0005493307 (яким позивачу визначені штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510,00 грн.), № 0005503307 (яким позивачу визначені фінансові санкції (штрафи) у загальному розмірі 13858,39 грн.), № 0006693307 (про застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 122387,61 грн.), № 0005503307 (яким позивачу визначені фінансові санкції (штрафи) у загальному розмірі 13858,39 грн.), № 0006693307 (про застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 122387,61 грн.); № 0005483307 (яким позивачу визначено (збільшено) суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у загальному розмірі 213405,86 грн.).;
- визнати протиправною та скасувати вимогу від 30.10.2019 № 10-0002993307 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в розмірі 1376,58 грн.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Комунальне підприємство "Генічеське державне бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі. 
Апелянт посилався на порушення контролюючим органом порядку проведення перевірки, відсутність законних підстав для її проведення, що на його думку свідчить про її незаконність та, як наслідок, протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Також апелянт вказував на неправомірність застосування до підприємства штрафних санкцій за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішення, з огляду на те, що несвоєчасна сплата податків та зборів відбулась не з вини позивача, а  в силу непереборних обставин, зокрема, накладення арешту на всі поточні рахунки підприємства. Апелянт вказував, що комунальне підприємство не мало можливості здійснити утримання податків та обов`язкових платежів з незалежних від нього обставин, що звільняє його від відповідальності, передбаченої Податковим кодексом України.
З огляду на викладене апелянт просить скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 року та постановити нове рішення, яким позовні вимоги КП «Генічеське державне бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради задовольнити.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 04.09.2019 № 46 у період з 27.05.2019 року до 02.07.2019 року Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі проведена документальна позапланова виїзна перевірка КП "Генічеське бюро технічної інвентаризації" з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, повноти нарахування, утримання та сплати до бюджету військового збору за період з 01.07.2016 до 30.06.2019, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2015 до 30.06.2019, за  результатами якої складено акт від 01.10.2019 року № 8/21-22-33-07/03355494.
Перевіркою встановлені такі порушення:
1. пп. 168.1.2, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, у результаті чого не перераховано податок на доходи фізичних осіб за період що перевірявся: кредиторська заборгованість, яка рахується станом на 01.07.2016 у сумі 58011,86 грн., за червень 2016 року у сумі 11423,34 гри., за липень 2016 року у сумі 12846,38 грн., за серпень 2016 року у сумі 12962,94 грн., за вересень 2016 року у сумі 11871,32 грн., за жовтень 2016 року у сумі 11994,23 грн., за листопад 2016 року у сумі 11675,43 грн., за грудень 2017 року у сумі 17086,20 грн., за січень 2017 року у сумі 12833,98 грн., за лютий 2017року у сумі 12497,33грн, за березень 2017 року у сумі 13146,39 грн., за квітень 2017 року у сумі 12359,30грн., за травень 2017 року у сумі 14213,38 грн., за червень 2017 року у сумі 13945,23грн., за липень 2017 року у сумі 14184,60 грн., за серпень 2017 року у сумі 14389,71грн., за вересень 2017 року у сумі 12338,08 грн., за жовтень 2017 року у сумі 12942,27 грн., за листопад 2017 року у сумі 13538,41 грн., за грудень 2017 року у сумі 19223,41 грн., за січень 2018 року у сумі 17655,43 грн., за лютий 2018 року у сумі 15221,43 грн., за березень 2018 року у сумі 23057,42 грн., за квітень 2018 року у сумі 16412,87 грн., за травень 2018 року у сумі 18819,45 грн., за червень 2018 року у сумі 19132,77грн., за липень 2018 року у сумі 22399,15 грн., за серпень 2018 року у сумі 20373,45грн., за вересень 2018 року у сумі 28057,96 грн., за жовтень 2018 року у сумі 20028,83 грн., за листопад 2018 року у сумі 20908,78 грн., за грудень 2018 року у сумі 23432,59 грн., за січень 2019 року у сумі 21847,06 грн., за лютий 2019 року у сумі 20810,55грн., за березень 2019 року у сумі 24476,78 грн., за квітень 2019 року у сумі 20365,48 грн., за травень 2019 року у сумі 26643,69 грн.
Відповідно до пп. 129.1.3 п. 129.1, п. 129.4 ст. 129 Податкового кодексу України за порушення строків сплати до бюджету податку на доходи фізичних нараховано пеню у сумі 72572,06 грн.;
2. пп.168.1.2, пп, 168.1.4, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, пп.1.2, пп.1.4 п.161 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, у результаті чого не перераховано військовий збір за період що перевірявся: кредиторська заборгованість, яка рахується станом на 01.07.2016 у сумі 4197,60 грн., за червень 2016 року у сумі 1162,09грн., за липень 2016 року у сумі 1122,26 грн., за серпень 2016 року у сумі 1111,30 грн., за вересень 2016 року у сумі 1032,06 грн., за жовтень 2016 року у сумі 1038,82 грн., за листопад 2016 року у сумі 1022,59 грн., за грудень 2017 року у сумі 1484,58 грн., за січень 2017 року у сумі 1069,50 грн., за лютий 2017 року у сумі 1041,46 грн., за березень 2017 року у сумі 1095,53 грн,, за квітень 2017 року у сумі 1029,94 грн, за          травень 2017 року у сумі 1184,49 грн, за червень 2017 року у сумі 1162,13 грн., за липень 2017 року у сумі 1182,11 грн, за серпень 2017 року у сумі 1199,15 грн., за вересень 2017 року у сумі 1028,19 грн., за жовтень 2017 року у сумі 1078,54 грн., за листопад 2017 року у сумі 1128,20 грн., за грудень 2017 року у сумі 1601,96 грн., за січень 2018 року у сумі 1471,29 грн., за лютий 2018 року у сумі 1268,45 грн., за березень 2018 року у сумі 1942,95 грн., за квітень 2018 року у сумі 1367,75 грн.,          за травень 2018 року у сумі 1568,29 грн., за червень 2018 року у сумі 1594,39 грн., за липень 2018 року у          сумі 1866,59 грн., за серпень 2018 року у сумі 1697,78 грн., за вересень 2018 року у сумі 2338,14 грн., за жовтень 2018          року у          сумі 1669,08 грн., за листопад 2018 року у сумі 1742,40 грн., за грудень 2018 року у сумі 1952,71 грн., за січень 2019 року у сумі 1820,59 грн., за лютий 2019 року у сумі 1734,21 грн., за березень 2019 року у сумі 2039,71 грн., за квітень 2019 року у сумі 1697,13 грн., за травень 2019 року у сумі 2309,45 грн.
Відповідно до п.п. 129.1.3 п. 129.1. п. 129.4 ст. 129 Податкового кодексу України за порушення строків сплати до бюджету військового збору нараховано пеню у сумі 3806,42 грн.
3. пп. ."б" п.176.2 ст.176, пп.1.6 п.161 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 13.01.2015 № 4 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за №111/26556, у результаті чого не достовірно відображено загальну суму нарахованого (перерахованого) військового збору у Податковому розрахунках за 3 квартал 2016 року;
4. п. 4 ч. 2 ст. 6, ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (із змінами та доповненням), п. 1 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 за № 435, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 за № 460/26905, із змінами та доповненнями, у результаті несвоєчасного подання Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за грудень 2018 року;
5. п. 1, п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ч. 1 ст.7, абз.1, 2 ч. 5 ст. 8, ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", п. 1 розділу III, п. 1 розділу IV Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04,2015 за № 435, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 за № 460/26905, із змінами та доповненнями, у результаті чого: 
- своєчасно не нараховано єдиний внесок на суми нарахованої заробітної плати та додаткової бази нарахування, на які нараховується єдиний внесок, всього у сумі 270360,05 грн., у тому числі по періодах: за червень 2015 року у сумі 19266,03 грн., за лютий 2017 року у сумі 17493,19 грн., за березень 2017 року у сумі 17647,54 грн., за квітень 2017 року у сумі 16745,69грн., за травень 2017 року у сумі 18272,02 грн., за червень 2017 року у сумі 17961,17 грн., за липень 2017 року у сумі 18853,74 грн., за серпень 2017 року у сумі 18 599,96 грн., за вересень 2017 року у сумі 15949,22 грн., за червень 2018 року у сумі 110,00 грн., за серпень 2018 року у сумі 483,43 грн., за грудень 2018 року у сумі 15692,77 грн., за січень 2019 року у сумі 13934,82 грн., за лютий 2019 року у сумі 27535,71 грн., за березень 2019 року у сумі 23220,37 грн., за квітень 2019 року у сумі 15083,53 грн., за травень 2019 року у сумі 15201,95 грн.;
- завищено суму єдиного внеску за листопад 2017 року у сумі 132,27грн.:
- не нараховано єдиного внеску всього у сумі 1376,58 грн., у тому числі по періодах: за листопад 2016 року у сумі 145,00 грн., за лютий 2017 року у сумі 316,80 грн., за серпень 2017 року у сумі 32,00 грн., за квітень 2018 року у сумі 215,54 грн., за червень 2018 року у сумі 72,14 грн., за січень 2019 року у сумі 218,59 грн., за квітень 2019 року у сумі 183,61 грн., за травень 2019 року у сумі 192,9 грн.
6. п. 1, п. 4 ч. 2 ст. 6, абз. 1 ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у результаті чого несвоєчасно сплачено єдиний внесок за квітень 2016 року у сумі 9 528,57грн., за вересень 2016 року у сумі 727,29 грн., за грудень 2017року у сумі 5861,47 грн.
7. порушення ст. 24 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР "Про оплату праці", у результаті чого несвоєчасно виплачено заробітну плату за липень-жовтень, грудень 2016 року, січень-грудень 2017 року, листопад-грудень 2018 року, січень-травень 2019 року.
За результатами розгляду заперечень КП "Генічеське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради, Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийняло до уваги заперечення щодо помилкового відображення відомостей несвоєчасної виплати заробітної плати за грудень 2018 року, січень-травень 2019 року та виклала п. 3.1 розділу 3, п. 7 розділу 4 акта перевірки та додаток №1 до акта перевірки в новій редакції: п. 7 Висновків "…Порушення ст. 24 ЗУ "Про оплату праці", в результаті чого несвоєчасно виплачено заробітну плату за липень-жовтень, грудень 2016 року, січень-грудень 2017 року".
На підставі акту перевірки контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 30.10.2019 року :
- № 0005483307 про донарахування грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, зо сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у сум за штрафними санкція 140945,61 грн. та пені 72460,25 грн.;
- № 0005503307 про донарахування грошового зобов`язання за платежем військовий збір у сумі за штрафними санкціями 10051,97 грн. та пені 3806,42 грн.
- № 0005493307 про штрафні (фінансові) санкції з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в сумі 510 грн. 
Крім того відповідачем прийнято рішення від 30.10.2019 № 0006693307 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 122387,61 грн., а також вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 30.10.2019 № Ю-0002993307 зі сплати єдиного внеску у розмірі 1376,58 грн.
Не погоджуючись з вказаними рішеннями, позивач оскаржив їх до суду першої інстанції.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог Комунального підприємства "Генічеське державне бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради, з огляду на наступне:
Звертаючись з позовом до суду першої інстанції позивач посилався на порушення контролюючим органом порядку проведення перевірки, зокрема, відсутність законних підстав для її проведення.
З матеріалів справи встановлено, що підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки комунального підприємства Генічеське бюро технічної інвентаризації  у наказі про проведення перевірки від 04.09.2019 року № 46 визначено п. 78.1.13 п. 78.1 ст. 78 ПК України.
Згідно із пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України предметом документальної перевірки є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Порядок проведення документальних позапланових перевірок регламентовано ст.78 ПК України, якою визначені обставини, при наявності яких можуть здійснюватися такі перевірки.
Відповідно до пп. 78.1.13 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема,  у разі отримання інформації про ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали підставою для проведення такої перевірки.
Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному  статтею 42  цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки (п. 78.4 ст. 78 ПК України).
Судом першої інстанції встановлено, що підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки КП "Генічеське бюро технічної інвентаризації" стало звернення на урядову "гарячу лінію" щодо можливих порушень законодавства з боку керівництва КП "Генічеське бюро технічної інвентаризації", а також звернення громадянки Б. до податкового органу із скаргою про порушення податкового законодавства, яке мало місце на Підприємстві.
Також в ході розгляду справи встановлено, що копія наказу № 46 про проведення документальної позапланової перевірки була вручена уповноваженому представнику КП "Генічеське бюро технічної інвентаризації" 16.09.2019 року, про що свідчить відмітка із вхідним № 193. Також копія наказу № 148 щодо продовження строку проведення перевірки була вручена позивачу та зареєстрована за вхідним № 202 від 23.09.2019.
Зважаючи на зазначене та з урахуванням положень п.п. 78.1.13 п. 78.1 ст. 78 ПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно необґрунтованості тверджень позивача про порушення податковим органом порядку призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки.
Стосовно суті виявлених порушень, колегія суддів зазначає наступне:
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень від 30.10.2019 року № 0005483307, №0005503307 стали висновки акту перевірки про неперерахування КП "Генічеське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради податку на доходи фізичних осіб та військового збору до або під час виплати заробітної плати працівникам, внаслідок чого до позивача застосовані штрафні санкції та нарахована пеня.
Так в ході проведення перевірки контролюючим органом питань щодо повноти сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб було встановлено порушення п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України у результаті чого не перераховано податок на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся. Також встановлено, що у порушення п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п.п. 1.2, п.п. 1.4 п. 16 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень податкового кодексу України позивачем не перераховано  військовий збір за період, що перевірявся.
Згідно п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений  розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.
Відповідно до підпункту "а" пункту 176.2. статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.
Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету визначено положеннями статті 168 ПК України.
Відповідно до підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.
Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду (168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПКУ).
Відповідно до положень підпункту 168.4.7 пункту 168.4 статті 168 ПК України відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід.
Тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір (п. 16-1  підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України).
Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.
КП "Генічеське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради як роботодавець є податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб та зобов`язане  сплачувати (перераховувати) податок до бюджету до або під час виплати заробітної плати працівникам, а у випадку нарахування заробітної плати, але її невиплати, проводити перерахування податку до бюджету у строки встановлені ПК України, як для місячного податкового періоду, тобто не пізніше 30 календарних днів, наступних за місяцем нарахування доходу.
Однак, як встановлено в ході проведення перевірки, у період, що перевірявся, КП "Генічеське бюро технічної інвентаризації" виплачувалися доходи працівникам у вигляді заробітної плати, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір утримувався, однак до бюджету в терміни встановлені ПК України не перераховувався. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем допущено порушення пп. 168.1.2, пп. 168.1.5  п. 168.1  ст. 168 ПК України, пп. 1.2, 1.4 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Інші перехідні положення" ПК України.
Згідно з пунктом 126.1 статті 126 ПК України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, встановлених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
В той же час, пунктом 127.1 статті 127 ПК України передбачено, що не нарахування і неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Відповідно до частини першої статті 109 ПК України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
У разі вчинення платником податків двох або більше порушень законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) застосовуються за кожне вчинене разове та триваюче порушення окремо (частина перша статті 115 ПК України).
Відтак, приписами статті 127 ПК України встановлено відповідальність платника податків, в тому числі і податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Кожний встановлений контролюючим органом факт несплати податку до або під час виплати доходу є податковим правопорушенням. Кваліфікуючою ознакою податкового правопорушення є повторність вчинення відповідного діяння, яке встановлюється у разі вчинення особою кількох правопорушень.
Відповідно до статті 127 ПК України податковим правопорушенням є бездіяльність податкового агента, тобто ненарахування, неутримання, несплата, неперерахування податку на доходи фізичних осіб до або під час виплати доходу. Кваліфікуючою ознакою для застосування відповідальності відповідно до статті 127 ПК України в даному спорі є порушення саме податковим агентом встановлених правил щодо утримання податку у джерела виплати доходу. Джерелом виплати доходу є заробітна плата, з якої податковим агентом утримано податок на доходи фізичних осіб, але не перераховано у встановлені  терміни до бюджету.
Згідно наданого відповідачем розрахунку штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб, нарахованих КП «Генічеське БТІ» ХОР, за період з червня 2016 року по вересень 2017 року позивач взагалі не здійснював сплату суми податку на доходи фізичних осіб, а з жовтня 2017 року по квітень 2019 року здійснював таку сплату несвоєчасно. Аналогічно згідно розрахунку штрафної санкції з військового збору, позивачем протягом періоду серпень 2016 року – вересень 2017 року не здійснювалась сплата військового збору, а в подальшому, з жовтня 2017 року по  липень 2018 року здійснювалась його сплата несвоєчасно.
Звертаючись з позовом до суду першої інстанції, КП «Генічеське БТІ» ХОР вказувало на відсутність в діях комунального підприємства вини, з огляду на те, що через протиправну діяльність попереднього керівництва підприємство протягом 2015-2018 років перебувало у складному фінансовому стані, а також посилалось на те, що згідно постанови Генічеського ВДВС ГТУЮ в Херсонській області (ВП № 53272256) від 31.01.2017 року  було накладено арешт на всі кошти підприємства  лише постановою від 09.04.2019 року такий арешт знято з коштів поточних рахунків.
Надаючи оцінку вказаним доводам позивача, колегія суддів зазначає, що порушення КП «Генічеське БТІ» ХОР порядку сплати податків та зборів відбулось ще до постановлення Генічеським ВДВС ГТУЮ в Херсонській області постанови від 31.01.2017 року ВП № 53272256 про арешт рахунків підприємства. Крім того, з акту перевірки та розрахунку штрафної санкції з податку на доходи фізичних осіб вбачається, що навіть за наявності арешту рахунків до постановлення Генічеським ВДВС ГТУЮ в Херсонській області постанови від 09.04.2019 року про зняття арешту, підприємство здійснювало часткову сплату податків та зборів, однак несвоєчасно.
Сам по собі факт наявності постанови державного виконавця про арешт рахунків підприємства, не свідчить на думку колегії суддів, про відсутність вини підприємства у порушенні граничних строків сплати податків та зборів.
Крім того, податковим законодавством не передбачено таких підстав для звільнення платника податків від відповідальності за несплату (несвоєчасну) сплату податків, зборів та обов`язкових платежів.
Враховуючи все вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно правомірності застосування до КП «Генічеське БТІ» ХОР штрафних (фінансових) санкцій згідно податкових повідомлень-рішень від 30.10.2019 року № 0005483307, №0005503307.
Що стосується рішення від 30.10.2019 № 0006693307 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не перерахованого єдиного внеску, колегія суддів зазначає наступне. 
Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі – Закон № 2464-VI) визначено, що платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1. ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI). 
Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у   пунктах 4,   5   та   5-1   частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. 
При цьому платники, зазначені у   пункті 1   частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань. 
Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.
Частиною 11 ст. 9 Закону № 2464-VI передбачено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до ч. 12 ст. 9 Закону № 2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
В свою чергу, відповідно до п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.
З акту перевірки судом встановлено, що в ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено своєчасно не нарахований єдиний внесок на суми заробітної плати за червень 2015 року в сумі 17574,98 грн., за лютий 2017 року у сумі  15274,53 грн., за березень 2017 року у сумі  16060,07 грн., за квітень 2017 року у сумі  15105,81 грн., за травень 2017 року у сумі 17371,85 грн., за червень 2017 року у сумі 16729,17 грн., за липень 2017 року у сумі 17651,63 грн., за серпень 2017 року у сумі  17587,43 грн., за вересень 2017 року у сумі  14680,79 грн., за серпень 2018 року у сумі 483,43 грн., за грудень 2018 року у сумі 15634,91 грн., за січень 2019 року у сумі 13720,45 грн., за лютий 2019 року у сумі 25435,10 грн., за березень 2019 року у сумі 23220,37 грн., за квітень 2019 року у сумі 15083,73 грн., за травень 2019 року у сумі 15201,95 грн.
З огляду на вказані обставини, із врахуванням положень п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI, контролюючий орган дійшов вірного висновку про наявність підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску.
Крім того,  під час перевірки уповноваженим особами податкового органу встановлено, що КП "Генічеське БТІ" не визначено додаткову базу нарахування на суму нарахованої заробітної плати, яка не перевищує розмір мінімальної заробітної плати, та не в повному обсязі відображено у звітності, в результаті чого позивачем не нараховано єдиного внеску за листопад 2016 року у сумі 145,00 грн, за лютий 2017 року – 316,80 грн, за серпень 2017 року – 32,00 грн., за квітень 2018 року – 215,54, за червень 2018 року – 72,14 грн., за січень 2019 року – 218,59 грн., за квітень 2019 року – 183,61 грн., за травень 2019 року – 192,90 грн., в результаті чого у підприємства виникла недоїмка у сумі 1376,58 грн. 
У зв`язку з вказаним податковим органом  було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 30.10.2019 № Ю-0002993307.
Не заперечуючи по суті проти виявленого порушення, позивач вказував на те, що вказана сума недоїмки підприємством виявлена самостійно, сплачена та скоригована у звітній документації, у підтвердження чого посилався на «Відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованих осіб від 23.09.2019 року. З огляду на викладене позивач вважав, що вимога про сплату недоїмки є такою, що не підлягає виконанню.
Колегія суддів звертає увагу на те, що виправлення показників податкової звітності або сплата недоїмки з єдиного внеску після проведення документальної перевірки та висновок позивача у зв`язку з цим про те, що вимога про сплату недоїмки не підлягає виконанню не може бути підставою для визнання її протиправною та скасування.
Колегія суддів також вважає вірним висновок суду першої інстанції стосовно правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення від 30.10.2019 №0005493307, яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 510,00 грн. у зв`язку з недостовірним відображенням загальної суми нарахованого (перерахованого) військового збору.
Відповідно до пп. 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Інші перехідні положення" ПК України платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.
Згідно із пп."б" п.176.2 ст.176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається. 
Пунктом 1.2 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку затверджено наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4 (далі - Порядок), визначено, що  податковий розрахунок - документ, який свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. На підставі відомостей щодо сум утриманого та/або сплаченого податку, які зазначаються у податковому розрахунку, нарахування податкового зобов`язання не проводиться.
Пунктами 2.1-2.3 Порядку встановлено, що податковий розрахунок подається окремо за кожний квартал (податковий період) протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу. Окремий податковий розрахунок за календарний рік не подається.
Податковий розрахунок подається незалежно від того, виплачує чи не виплачує доходи платникам податку податковий агент протягом звітного періоду.
Податковий розрахунок подається до контролюючих органів за місцезнаходженням податкового агента - юридичної особи або її відокремлених підрозділів чи до контролюючого органу за податковою адресою фізичної особи - податкового агента.
Відповідно до  п. 119.2 ст. 119 ПК України (в редакції, чинні на час прийняття податкового повідомлення-рішення) передбачено, що неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.
Як встановлено в ході розгляду справи, контролюючим органом під час перевірки дотримання встановленого порядку заповнення Розділу ІІ Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1-ДФ) в частині оподаткування військовим збором, встановлено недостовірність відображення загальної суми нарахованого (перерахованого військового збору в рядку "Військовий збір" податкового розрахунку за 3 квартал 2016 року (відхилення склало – 2792,32 грн.).
Судом першої інстанції вірно встановлено, що вказані обставини (не достовірне відображення відомостей про загальну суму нарахованого (перерахованого) військового збору) є підставою притягнення позивача до відповідальності, встановленою п. 119.2 ст. 119 ПК України у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.  
В поданому позові та в апеляційній скарзі апелянт вказував на те, що в податковому розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку за 3 квартал 2016 року була допущена технічна помилка в графі «військовий збір». Однак вказана помилка була виправлена  шляхом надіслання до ДФС Форми 1-ДФ уточнюючої за 3 квартал 2016 року, що підтверджується квитанцією від 25.09.2019 року.
Судом першої інстанції вірно відхиллено посилання позивача, як на підставу для скасування податкового повідомлення-рішення, на вказані обставини, з огляду на те, що відповідні виправлення були внесені підприємством  вже після проведення документальної перевірки.
Суд не бере до уваги  твердження позивача про подання уточнюючого звіту за 3 квартал 2016 року, оскільки такий звіт поданий Підприємством під час проведення перевірки, а тому, згідно із вимогами податкового законодавства, не береться до уваги податковим органом.
Згідно п. 50.1 ст. 50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Відповідно до п.п. 50.2 ст. 50 ПК України, платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення від 30.10.2019  року № 0005493307.
Що стосується посилань позивача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що виразилось у розгляді справи за відсутності представника позивача, незважаючи на подачу ним клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне:
Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною другою цієї статті встановлено випадки, коли суд першої інстанції відкладає розгляд справи.
При цьому, частина 3 статті 205 КАС України дає право суду розглянути справу за відсутності учасника справи або його представника, які  були належним чином повідомлені про судове засідання, у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.
З матеріалів справи встановлено, що у судове засідання, призначене на 18.05.2021 року представник КП «Генічеське БТІ» ХОР не прибув, однак подав до суду першої інстанції заяву про перенесення судового засідання на іншу дату, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 24.05.2021 року. 
21.05.2021 року позивач повторно подав клопотання про перенесення судового засідання на іншу дату, обґрунтоване зайнятістю представника в іншому судовому засіданні.
В судове засідання, призначене на 24.05.2021 року представник позивача не з`явився вдруге, що давало суду право розглянути справу за відсутності представника позивача незалежно від причин його неявки.
Вказані обставини свідчать про відсутність порушення норм процесуального права  при розгляді справи судом першої інстанції.
При вирішенні справи колегія суддів також враховує правові висновки, викладені у пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, де Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Також, згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують  та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права. 
Відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Генічеське державне бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25.10.2021 року.

Суддя-доповідач:                                                                        А.В. Бойко

Суддя:                                                                                          А.Г. Федусик

Суддя:                                                                                         О.А. Шевчук