КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа  2-136/11                                                                     Головуючий у І-й інстанції - Горбенко Н.О.
апеляційне провадження № 22-ц/824/13360/2021                              Доповідач Заришняк Г.М
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2021 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.
при секретарі -  Діденко А.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25 лютого 2021 року в справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Михайла Андрійовича протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
                                                  В С Т А Н О В И В :
В червні 2020 р. ОСОБА_1 звернулася в суд зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова М.А.
В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначала, що рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 28.05.2013 р. позовні вимоги ПАТ АТ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено та видано виконавчий лист №2/759/22/13 від 03.10.2013р. про звернення стягнення на предмет іпотеки.
 16.06.2015 р. старшим державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, яка мотивована тим, що виконавче провадження завершене на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
  15.02.2016р. старший державний виконавець ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Владко Р.О. звернувся в суд із поданням про видачу дублікату виконавчого листа, яке ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.03.2016р. задоволено.
В подальшому, 20.08.2019 р. стягувач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова М.А. із заявою про відкриття виконавчого провадження. До заяви стягувачем долучено дублікат виконавчого листа до виконання до 12.08.2014 р., тобто минув рік з дня ухвалення рішення суду.
Заявник зазначала, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становить рік, який у відповідності до дати, зазначеної у виконавчому листі становить до 12.08.2014 р. Враховуючи ту обставину, що ухвала про видачу дублікату виконавчого листа постановлена 28.03.2016р., та вважати, що строк пред`явлення  виконавчого листа до виконання становить 1 рік, то строк він сплинув 15.02.2017р. Скаржник зауважила, що стягувач із клопотанням про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не звертався.
Таким чином, скаржник вважала, що приватним виконавцем не виконані вимоги Закону України «Про виконавче провадження» щодо неповернення виконавчого листа в зв`язку з пропуском строку, що є підставою для оскарження його дій.
Крім того, скаржником 11.12.2019 р. подано заяву до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова М.А. про зняття з реалізації в ДП «Сетам» квартири АДРЕСА_1 , на яку заборонено здійснювати стягнення Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», на що відповідь не була надана.
Квартира, яка є предметом стягнення не перевищує граничний розмір площі, встановлений законом у 140 кв.м., та становить всього 60,86 кв.м., використовується як місце постійного проживання, при цьому у власності ОСОБА_1 не перебуває інше нерухоме житлове майно.
Так, ОСОБА_1 повторно 05.05.2020р. звернулась до приватного виконавця з аналогічною заявою. На дату звернення до суду скаржник відповіді не отримала.
У зв`язку із викладеним ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою, в якій просила зупинити виконання виконавчого листа №2/759/22/13 від 08.04.2016 року, виданого на підставі рішення суду від 28.05.2013 року у справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.
Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця, яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 11.12.2019 року та від 05.05.2020 року про повернення виконавчого листа без виконання у відповідності до вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова М.А. повернути виконавчий лист №2/759/22/13 від 08.04.2016 року без виконання у відповідності до вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»; визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова М.А., які полягають у прийнятті до виконання виконавчого листа №2/759/22/13 від 08.04.2016 року, пред`явленого з порушенням строків звернення його до виконання; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова М.А. повернути виконавчий лист №2/759/22/13 від 08.04.2016 року без виконання в зв`язку з закінченням строків пред`явлення виконавчого листа до виконання; визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова М.А., про відкриття виконавчого провадження від 21.08.2019 року щодо виконавчого листа №2/759/22/13 від 08.04.2016 року, строк пред`явлення якого до виконання сплинув.
 Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25 лютого 2021 року у задоволенні скарги було відмовлено.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить  ухвалу скасувати і ухвалити нову, якою скаргу задовольнити в повному обсязі.
У поданому відзиві ПАТ АБ «Укргаззбанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а  ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на її законність.
В судовому  засіданні суду  апеляційної інстанції   ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.
Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає  задоволенню з таких підстав.
Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з її недоведеності та необґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що  рішенням Святошинського районного суду м. Києва  від 28.05.2013 року про стягнуто   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ АТ "Укргазбанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 124 437,50 доларів США та 333 107, 23 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 солідарно штраф за невиконання умов договору іпотеки в сумі 5 000 грн.  Звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості, шляхом проведення прилюдних торгів, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . 
На виконання вказаного рішення суду 03.10.2013 року Святошинським районним судом м. Києва видано п`ять виконавчих листів у справі № 2-136/111.
Ухвалою  Святошинського  районного суду м. Києва  від 28 березня 2016 року  задоволено подання  старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Владко Р.О. про видачу дубліката виконавчого листа. Видано дублікат виконавчого листа №2/759/22/13, виданого 03.10.2013 року Святошинським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 , солідарно, на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 124 437  доларів США 50 центів та 333 107  грн. 23 коп.та виконавчий лист  про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Виконавчий лист, виданий судом 08.04.2016р., було повернуто Відділом виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м.Києві стягувачу за його заявою згідно з п.1 ч.1ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», про що 05.07.2019р. винесено   постановупро повернення виконавчого документа стягувачу.
Як слідує із належним чином завіреної копії виконавчого провадження  №59860773, 20.08.2019р., тобто в межах встановленого законом строку,  стягувач звернувся  до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова М.А. із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі дубліката виконавчого листа, виданого Святошинським районним судом м. Києва 08.04.2016р. №2/759/22/13. 
 Згідно частин 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.
Отже,  за змістом вказаних норм закону, обов`язковою умовою для задоволення скарги є встановлення факту порушення прав заявника.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.5 Перехідних та Прикінцевих положень Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
У відповідності до ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Враховуючи ту обставину, що дублікат виконавчого листа №2/759/22/13 повернуто стягувачу 05.07.2019р. на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», то за змістом   п.5 Перехідних та Прикінцевих положень Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становить три роки, тобто до 05.07.2022р., а тому приватний виконавець обґрунтовано прийняв до виконання виконавчий лист №2/759/22/13 від 08.04.2016 року,  тому підстав для зобов`язаня  приватного виконавця  Корольова М.А. повернути вказаний виконавчий лист без виконання в зв`язку з закінченням строків пред`явлення виконавчого листа до виконання та визнання неправомірною й скасування постанови приватного виконавця  про відкриття виконавчого провадження від 21.08.2019 року за виконавчим листом №2/759/22/13 від 08.04.2016 року не вбачається.
Доводи апеляційної скарги про те, що строк пред`явлення виконавчого  листа   до виконання сплинув 15 лютого 2017 року, в зв`язку з чим  приватний виконавець мав повернути  виконавчий лист стягувану, не заслуговують на увагу.
Відповідно  до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно  ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
За змістом п.п. 6, 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
 Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, зібраним доказам надав належу правову оцінку та й прийшов  до  правильного  висновку про те, що  оскаржувана  ухвала   була   постановлена у відповідності з  вимогами  Закону, а оскаржувані дії вчинялись приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим М.А. в межах повноважень приватного виконавця,  і права скаржника не було порушено, тому суд  обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Постановлена судом ухвала  відповідає   вимогам норм процесуального права  й не може бути скасована що підстав, викладених в апеляційній скарзі.
За правилом  ч.1 ст. 81 ЦПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доводи апеляційної скарги про те, що на квартиру, що є предметом звернення стягнення,  розповсюджується дія Закону України «Про мораторій на стягнення  майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів  в іноземній валюті», а тому на неї не може бути звернуто стягнення, в зв`язку  з чим  виконавчий лист мав бути повернутий, однак  всупереч вимогам даного Закону приватний виконавець продовжує виконувати  виконавчі дії щодо вказаного виконавчого документу, не можуть бути підставою для скасування законної та обґрунтованої ухвали суду.
23 квітня 2021 року набрав чинності  Закон України  №1381-ІХ «Про  внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо  споживчих  кредитів, наданих  в іноземній валюті»,  спрямований на захист  та відновлення  платоспроможності позичальників (фізичних осіб), які отримали споживчі кредити  в іноземній валюті, шляхом їх реструктуризації. Зокрема, Закон України «Про мораторій на стягнення  майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів  в іноземній валюті», який втратив чинність  21 квітня 2021 року, поновлює  свою  дію на п`ять  місяців з дня набрання  чинності Законом №1381-ІХ, тобто діє з 23 квітня 2021 року  до 23  вересня 2021 року.
Крім того  в ході  примусового виконання  судового рішення приватним виконавцем  встановлено, що  квартира  АДРЕСА_1 не використовується  боржником, як  місце постійного проживання. Вказані обставини скаржником належними та достовірними  доказами не спростовані.
Також з матеріалів справи слідує,  що  судом було видано виконавчі листи, як  про стягнення заборгованості, так і про звернення стягнення на предмет іпотеки. Виконавче провадження, що є предметом даного розгляду, відкрито  з примусового виконання  виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 солідарно заборгованості   за кредитним договором в сумі 124 437,50 доларів США та 333 107, 23 грн.
Колегія суддів не вбачає підстав для зупинення виконання за вказаним виконавчим листом.
Посилання скаржника на те, що приватним виконавцем  не було надано відповідь  на її звернення від 22 листопада 2019 р. щодо відкладення  проведення виконавчих дій та вирішення питання про  повернення виконавчого документа стягувачу, а також на її заяву  від 11 грудня 2019 року  щодо зняття  з реалізації  нерухомого майна, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються відповіддю, наданою приватним виконавцем  на вказані заяви (а.с.150-152 т.6).  
Інші  доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність  постановленої судом ухвали.
Керуючись   ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний  суд, -
 
П О С Т А Н О В  И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25 лютого 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає  законної сили з дня її прийняття і  і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня виготовлення повної постанови.
    Повний текст постанови виготовлений  01 листопада 2021 року.
 
 Головуючий   
 
  Судді: