ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1944/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №693/259/21 Категорія:  	Коцюбинська Ю. Д. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Бондаренко С. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       11 листопада 2021 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів                                         Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.
за участю секретаря                    Любченко Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 18 серпня 2021 року, ухваленого у складі судді Коцюбинської О.Д., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернулася до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 25 травня 2010 року.
При укладенні договору сторони керувалися частиною 1 статті 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідач, підписуючи анкету-заяву, підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею і банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які згідно заяви отримані відповідачем для ознайомлення в письмовій формі.
Підписавши заяву між сторонами у відповідності до статті 634 ЦК України був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором, і містить, зокрема умови договору банківського рахунку (стаття 1066 ЦК України) та кредитного договору (стаття 1054 ЦК України).
Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а відповідачу надано у користування кредитну картку (номер та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки, що додається).
У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 11 000 гривень, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, що додається до позову.
Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Але відповідач своєчасно не надала банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку, що додається до позову.
В редакції Умов та Правил, що почали діяти з 01 березня 2019 року згідно з п.2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, він зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% - для карти «Універсальна», 84,0% для карти «Універсальна голд».
У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 28 лютого 2021 року має заборгованість – 39696 (тридцять дев`ять тисяч шістсот дев`яносто шість) гривень 56 (п`ятдесят шість) копійок, з яких:
- 31811 (тридцять одна тисяча вісімсот одинадцять) гривень 57 (п`ятдесят сім) копійок - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 – заборгованість за нарахованими відсотками;
- 7884 (сім тисяч вісімсот вісімдесят чотири) гривні 99 (дев`яносто дев`ять) копійок - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625; 0,00 – нарахована пеня; 0,00 – нараховано комісії. 
На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 25 травня 2010 року у розмірі 39696 (тридцять дев`ять тисяч шістсот дев`яносто шість) гривень 56 (п`ятдесят шість) копійок станом на 28 лютого 2021 року.
Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 18 серпня 2021 року у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що до позовної заяви не додані документи, які б підтверджували, що на момент підписання анкети-заяви відповідач була ознайомлена саме з цим витягом з Тарифів та з Витягом з Умов і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» від 25 травня 2010 року процентна ставка не зазначена. Також, у цій заяві відсутні умови договору щодо строку виконання зобов`язань з повернення кредиту, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
В наданому позивачем витязі з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна», а саме: 1) «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; 2) «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; 3) «Універсальна Contract»; 4) «Універсальна Gold», не зазначено, який із цих тарифів були надані відповідачу.
Судом встановлено, що відповідачем отримано від банку 67075.76 гривень, а повернуто 82477.04 гривни. При цьому банк протиправно списував внесені відповідачем кошти на погашення відсотків, пені та комісії, розмір яких не був встановлений договором.
Тому суд прийшов до висновку, що тіло кредиту є повністю погашеним, і відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність, порушення норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просило скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що відповідно до укладеного договору б/н від 25 травня 2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 11000 (одинадцять тисяч) гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,6 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Крім анкети-заяви, відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, в якому відповідач особистим підписом підтвердив ознайомлення з основними умовами кредитування з використанням кредитної картки.
В підписаному відповідачем паспорті споживчого кредиту в пункті 4 «інформація щодо реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача» зазначено наступне: процентна ставка – 43,2% річних; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту – 86,4 % річних; умова щодо сплати штрафу: «штраф за прострочення більше ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою – 500 гривень + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій». Вказане підтверджує те, що відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, розмір відсоткової ставки та штраф. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , просила суд апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення, а рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 18 серпня 2021 року без змін.
До позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» не було додано жодного документа, який би мав назву паспорт споживчого кредиту і в якому б містився її особистий підпис, яким би вона підтвердила ознайомлення із основними умовами кредитування з використанням кредитної картки станом на 25 травня 2010 року. 
Позивачем до позовної заяви додано копію витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового тарифу», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та інші та Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, однак вказані додатки не містять її підпису, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 25 травня 2010 року шляхом підписання заяви-анкети. 
Зазначає, що в матеріалах справи міститься документ, зі змісту якого слід зробити висновок, що лише 19 червня 2020 року працівником відповідача її ознайомлено із тарифами Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у залежності від типу кредитного договору. Тому нарахування Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» їй відсотків за користування коштами у період часу із 01 липня 2020 року по 01 лютого 2021 року є правомірним.
Проте судом правомірно було відмовлено в зв`язку з значною переплатою тіла кредиту.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частина 1 та абзац 1 частина 2 стаття 207 ЦК України в редакції, що діяла на момент укладення договору).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25 травня 2010 року між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 13).
У заяві зазначено, що відповідач погоджується з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 13).
Відповідно до анкети-заяви ОСОБА_1 виявила бажання оформити на своє ім`я дебетову особисту картку (а.с. 13).
Крім того, банком надано підписаний ОСОБА_1 19 червня 2020 року Паспорт споживчого кредиту, в якому вказана інформація з основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача (розділ 3) залежно від типу карти («Універсальна» «Універсальна Голд»), інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (розділ 4), порядок повернення кредиту (розділ 5) та наслідки прострочення виконання (невиконання) зобов`язань за договором про споживчий кредит: розмір штрафу за прострочення більш ніж на 30 днів та процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту (розділ 6) (а.с. 14-16).
До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затверджений наказом від 06 березня 2010 року №СП-2010-256 (а.с. 18-42); розрахунок заборгованості (а.с. 6-10); Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRAKT», «Універсальна GOLD» (а.с. 17).
Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містять підписи сторін.
Також, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил розуміла відповідач та ознайомилася і погодилась з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови на які посилається позивач.
Відповідно до пункту 2 Статуту Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року №594, АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та обов`язків публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 48-49).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Оскільки ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконувала, позивач вважає, що у неї виникла заборгованість перед банком, яка згідно наданих розрахунків (а.с. 6-10) станом на 28 лютого 2021 року становить – 39696 (тридцять дев`ять тисяч шістсот дев`яносто шість) гривень 56 (п`ятдесят шість) копійок, з яких: - 31811 (тридцять одна тисяча вісімсот одинадцять) гривень 57 (п`ятдесят сім) копійок - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 – заборгованість за нарахованими відсотками; 7884 (сім тисяч вісімсот вісімдесят чотири) гривні 99 (дев`яносто дев`ять) копійок - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625; 0,00 – нарахована пеня; 0,00 – нараховано комісії. 
Частинами першою, другою статті 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).  
Банк, пред`являючи вимоги про стягнення тіла кредиту і відсотків, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, окрім розрахунку кредитної заборгованості та виписки посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.
Зазначеним документом, що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: строки, умови та порядок повернення витраченої частини кредитного ліміту, строк дії договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилась з ним, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили такі умови.
Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана нею, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.
Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зазначає, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Отже, враховуючи те, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не підписаний сторонами, а відтак не являється частиною кредитного договору, укладеного сторонами, а підписана відповідачем анкета-заява не містить умови договору про розмір наданого банком відповідачу кредиту, відповідальності у вигляді штрафів та відсотків, які можуть бути нараховані на прострочений кредит згідно ст. 625, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді вищевикладені умови кредитного договору, з огляду на це, не підлягають до стягнення з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за простроченими відсотками, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1, 2 статті 77 ЦПК України).
Суд не бере до уваги надану позивачем довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (а.с. 12), виписку за договором (а.с. 51-54) та довідку про надані кредитні картки (а.с. 11), оскільки звертаючись із позовом позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 25 травня 2010 року, який було укладено шляхом підписання сторонами анкети-заяви (а.с. 13). Як встановлено судом, за змістом анкети-заяви відповідач виявила бажання оформити на своє ім`я дебетову особисту карту, а не «Універсальну», відтак дані докази не мають відношення до предмету доказування в цій справі, тому є неналежним доказом в розумінні процесуального закону.
Частиною 1 статті 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Розрахунки заборгованості за договором №б/н від 25 травня 2010 року, надані позивачем, без надання інших належних та допустимих доказів не є достатнім доказом на підтвердження заявлених Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» вимог.
Посилання апелянта на підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту як на документ, в якому викладені основні умови кредитування є необґрунтованим, оскільки зі змісту Паспорту споживчого кредиту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.
Тобто, Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.
Таким чином суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, однак не врахував ту обставину, що відповідач звернулась до банку та просила видати їй дебетову картку, а не кредитну картку як зазначає позивач, тобто картку на якій зберігаються гроші її утримувача, а сума зняття обмежена саме наявністю коштів на картці, тому з вказаних підстав не підлягають задоволенню вимоги позивача.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а мотивувальна частина рішення суду першої інстанції підлягає до зміни.
Керуючись ст.ст. 368, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.
Змінити мотивувальну частину рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 18 серпня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості виклавши її в редакції даної постанови.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови виготовлений 11 листопада 2021 року.

Судді