Номер провадження: 22-ц/813/1556/21 
Номер справи місцевого суду: 523/13009/19
Головуючий у першій інстанції Дяченко В. Г.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2021 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,
за участю секретаря – Рибачук О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за участю третіх осіб: Акціонерного товариства «Альфа-Банк», фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , про розірвання договору, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог.
До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб: АТ «Альфа-Банк», ОСОБА_4 про розірвання договору №162244 від 17.02.2019 року (індивідуальний номер заказу ВС-1359), який був укладений між позивачем та ФОП ОСОБА_3 на виготовлення та установку ПВХ конструкцій – двох металопластикових вікон, стягнення з відповідача на користь позивача 36223 грн., матеріальної шкоди та 40000 грн. моральної шкоди.
Позов вмотивований тим, що 17 лютого 2019 року між сторонами укладено договір №162244 від 17.02.2019 року (індивідуальний номер заказу ВС-1359), на виготовлення та установку ПВХ конструкцій – двох металопластикових вікон вартістю 36223 грн.
Шляхом маніпулювання свідомістю позивача та за відсутністю окулярів, у вихідний день, відповідач підштовхнула позивача на укладення кредитного договору між позивачем та АТ «Альфа-Банк». Після детального вивчення договору кредиту позивач, усвідомлюючи, що мимо волі став жертвою протиправних дій з боку відповідача, звернувся до АТ «Альфа-Банк» з вимогою про розірвання договору кредиту, однак отримав відмову.
Дії відповідача були направлені на отримання неправомірної вигоди та забезпечення отримання особистого прибутку при повному нехтуванні потреб і інтересів позивача як замовника.
Запропоновані позивачу металопластикові вироби фірми Greentech на перевірку виявились українського виробництва з турецькими комплектуючими.
Низький рівень фахової підготовки та безвідповідальне ставлення відповідача привело до неврахування умов експлуатації – 13 поверх, вітрова сторона з боку моря, термостійкість і низька теплопровідність.
Все перераховане обумовило та призвело до нав`язання позивачу не відповідаючих необхідним технічним характеристикам та параметрам виробів, що в цілях безпеки виключає їх подальшу установку та застосування.
Незважаючи на мотивовану категоричну відмову отримувати готові вироби, 07 березня 2019 року відповідач намагався доставити для отримання і встановлення вироби ПВХ до місця встановлення.
14 березня 2019 року позивачем до ФОП ОСОБА_3 направлена заява з вимогою про розірвання договору №162244 від 17.02.2019 року з поверненням коштів – 36223 грн.
19 березня 2019 року позивач отримав повідомлення від ФОП ОСОБА_3 з погрозою, що позивач не виконує умови договору.

Позиція відповідача ФОП ОСОБА_3 у суді першої інстанції.
Представник відповідача надав суду відзив на позов в якому проти позову заперечував. Пояснив, що під час підписання договору позивач був письмово повідомлений, що вироби ПВХ виготовляються згідно індивідуального заміру, а тому відповідно до ст.184 ЦК України, ПКМУ №172 від 19.03.1994 року вироби належної якості поверненню/обміну не підлягають. Роботи з виготовлення та передачі у власність позивачу виробів ПВХ були виконані в повному обсязі 07 березня 2019 року, що підтверджується листом від 15.03.2019 року.
Звинувачення у введенні в оману щодо характеристик виробів ПВХ спростовується договором, в якому вони чітко визначені.
Розміри виробів ПВХ, згідно додатку 1 до договору, надані саме заявником.
Обґрунтована відмова від отримання виробів ПВХ не підтверджена доказами, навпаки позивач надав докази відмови від отримання виробів ПВХ без будь-яких пояснень.
Позивач надав відповідь на відзив де зазначив, що законних підстав для укладання договору від 17.02.2019 року (індивідуальний номер заказу ВС-1359), відповідач не мав, посилаючись на форму договору 3468-915.0 від 08.04.2019 року що був укладений між позивачем та іншим виробником – ТОВ «ВІНДОМ».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб: АТ "Альфа-Банк", ОСОБА_4 про розірвання договору, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:
1)законних підстав для укладання договору Індивідуальний номер заказу ВС-1359 від 17.02.2019р. щодо прийняття зобов`язань по організації та виконання робіт з виготовлення та передачі у власність замовнику по встановленим виконавцем розцінкам ПВХ конструкцій (металопластикових вікон) відповідач не мала, оскільки у Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 зареєстровано вид економічної діяльності КВЕД «47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах»;
2)судом першої інстанції не було досліджено факт відсутності особистої фахової підготовки відповідача, штатного персоналу підготовлених фахівців.

Короткий зміст відзиву ФОП ОСОБА_3 на апеляційну скаргу.
У відзиві на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 17 лютого 2019 року укладено договір №162244 від 17.02.2019 року (індивідуальний номер заказу ВС-1359), на виготовлення та установку ПВХ конструкцій – двох металопластикових вікон вартістю 36223 грн., загальна площа виробів – 11,245 м/2, колір білий, заповнення 4*16*4, профіль – ПВХ Greentech (а.с.22).
Відповідно до п.3.2 договору відповідач зобов`язався передати у власність вироби ПВХ протягом 30-ти робочих днів.
Відповідно до п.7.6 договору вироби ПВХ виготовляються згідно індивідуального заміру, а тому відповідно до ст.184 ЦК України, ПКМУ №172 від 19.03.1994 року вироби належної якості поверненню/обміну не підлягають.
Додатком №1 до договору ВС-1359 від 17.02.2019 року визначено, що замовник проінформований про те, що вироби ПВХ конструкції виготовляються за визначеними покупцем індивідуальними розмірами, а тому відповідно до ст.184 ЦК України, ПКМУ №172 від 19.03.1994 року вироби належної якості поверненню/обміну не підлягають. Замовнику в повному обсязі надана інформація про товар, умови оплати і доставки (а.с.23).
Копіями квитанцій (а.с.28) та визнанням обставини позивачем у судовому засіданні у суді першої інстанції, підтверджено сплату позивача за вироби ПВХ в сумі 22040 грн.
Заявою (а.с.31) від 14.03.2019р. на ім`я ФОП ОСОБА_3 , позивач вимагає розірвати договір ВС-1359 від 17.02.2019 року з підстав невідповідності профілю заявленому (ПВХ Greentech), завищено ціну на вироби – 44000,00 грн., не враховано умови експлуатації, заміри проводились некоректно. Доказів вручення ФОП ОСОБА_3 зазначеної заяви суду не надано.
Листом (а.с.33) від 15.03.2019 року ФОП ОСОБА_3 повідомила позивача, що 06.03.2019 року його було повідомлено про передачу 07.03.2019 року готових виробів ПВХ , однак 07.03.2019 року о 08.00 год, за адресою – АДРЕСА_1 , позивач вироби ПВХ не прийняв. Обставину отримання зазначеного листа 19.03.2019 року позивач визнав (а.с.47).
Позивач у позові та в судовому засіданні під час надання пояснень визнав обставину категоричної вмотивованої відмови 07.03.2019 року отримати готові вироби ПВХ.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що заміри проводив ОСОБА_4 , через три дні свідок приїзжав до позивача та ще раз зробили заміри, на вимогу дружини позивача замість двосекційних стіклопакетів дозаказали трьох секційні стіклопакети.
Правовідносини між сторонами виникли з договору підряду.
Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл (ст.837 ЦК України).
Відповідно до вимог ст.838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.
Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов`язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов`язку. Замовник і субпідрядник не мають права пред`являти один одному вимоги, пов`язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.
Положеннями ст. 853 ЦК України передбачено, якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.
У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.
Якщо замовник протягом одного місяця ухиляється від прийняття виконаної роботи, підрядник має право після дворазового попередження продати результат роботи, а суму виторгу, з вирахуванням усіх належних підрядникові платежів, внести в депозит нотаріуса, нотаріальної контори на ім`я замовника, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст.857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.
Статтею 858 ЦК України встановлено, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; пропорційного зменшення ціни роботи; відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.
Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе.
Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.
Умова договору підряду про звільнення підрядника від відповідальності за певні недоліки роботи не звільняє його від відповідальності за недоліки, які виникли внаслідок умисних дій або бездіяльності підрядника.
Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).
Стаття 5 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.
Згідно із вимог ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції. Вимоги до продукції щодо її безпеки для життя, здоров`я і майна споживачів, а також навколишнього природного середовища встановлюються нормативно-правовими актами, в тому числі технічними регламентами. Забороняється введення в обіг фальсифікованої продукції. Виробник (виконавець) зобов`язаний забезпечити використання продукції за призначенням протягом строку її служби, передбаченого нормативним документом або встановленого ним за домовленістю із споживачем, а в разі відсутності такого строку - протягом десяти років.
Виробник (виконавець) зобов`язаний забезпечити технічне обслуговування та гарантійний ремонт продукції, а також її випуск і поставку для підприємств, що здійснюють технічне обслуговування та ремонт, у необхідному обсязі та асортименті запасних частин протягом усього строку її виробництва, а після зняття з виробництва - протягом строку служби, в разі відсутності такого строку - протягом десяти років. Перелік груп технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром. Перелік товарів, що не підлягають обміну (поверненню) з підстав, зазначених у цій статті, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов`язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару.
Згідно із ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.
У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.
Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.
За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків. Зазначені вимоги можуть бути пред`явлені споживачем протягом строків, передбачених нормативно-правовими актами та нормативними документами, умовами договору, а в разі відсутності таких строків - протягом десяти років.
Виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги). Виконавець не звільняється від відповідальності, якщо рівень його наукових і технічних знань не дав змоги виявити особливі властивості речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг).
Якщо під час виконання робіт (надання послуг) виникає необхідність у додаткових роботах (послугах), що не були передбачені умовами договору, виконавець зобов`язаний одержати від споживача дозвіл на виконання таких робіт (надання послуг). Будь-які додаткові роботи (послуги), виконані (надані) виконавцем без згоди споживача, не створюють для споживача будь-яких зобов`язань щодо їх оплати.
Якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов`язаний негайно повідомити про це споживача. Виконавець зобов`язаний таким же чином повідомити споживача, якщо вартість робіт (послуг) може істотно зрости, ніж можна було очікувати під час укладення договору. Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) без штрафних санкцій з боку виконавця у разі виникнення обставин, передбачених в абзацах першому та другому цієї частини.
Отже, враховуючи що відповідач не перевищив строк виконання замовлення який визначено договором та доставив виготовлені вироби для передачі замовнику, а позивач відмовився приймати вироби ПВХ, що є його обов`язком (ч.1 ст.837 ЦК України) а також враховуючи що позивач не надав належних та допустимих доказів наявності недоліків у виробах ПВХ (ст. 858 ЦК України, ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів»), суд визначив що права позивача як споживача – не порушені, а тому позовна вимога про розірвання договору підряду та стягнення відшкодування збитків задоволенню не підлягає.
Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди:
Як зазначено в ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Частиною 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.07.2018 року у справі №564/886/16-к.
З огляду на викладене, враховуючи наявні у справі докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні підстави для стягнення моральної шкоди.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав. 
Щодо доводів апеляційної скарги, то судова колегія зазначає, що обставини, на які посилається скаржник ОСОБА_2 , перебувають за межами предмета доказування у вказаній цивільній справі і, таким чином, не стосуються предмету спору.
Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 11 жовтня 2021 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        М.М. Драгомерецький

                                                               А.І. Дришлюк