ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 жовтня 2021 року           справа №360/2236/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Гайдар А.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 р. у справі  № 360/2236/21 (головуючий І інстанції Борзаниця С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
     
                                                              У С Т А Н О В И В:

26 квітня 2021 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі – відповідач, ГУНП в Луганській області), в якій позивач просив: визнати противоправними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо відмови в оформленні та направленні необхідних документів до органу Пенсійного фонду України для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби”; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області оформити та направити необхідні документи до відповідного органу Пенсійного фонду для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби”, із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби з 22.07.2014 по 28.07.2016, протягом якого ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції, на пільгових умовах один місяць служби за три місяці.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач згідно наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області № 482 о/с від 25.07.2016 відповідно до Закону України “Про Національну поліцію” підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Луганській області було звільнено зі служби в поліції за ст.77 ч.І п.7 (за власним бажанням) з 28.07.2016, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 18 років 11 місяців 16 днів.
Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 13.09.2017 у справі  № 812/1100/17, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017, встановлено, що зазначена вислуга років була обчислена без урахування часу участі Позивача в АТО, та було зобов`язано ГУНП в Луганській області внести зміни до зазначеного наказу із зарахуванням до вислуги років часу участі в антитерористичній операції.
На виконання вказаної постанови суду наказом ГУНП в Луганській області № 70 о/с від 19.02.2018 внесено часткову зміну пункту наказу ГУНП в Луганській області № 482 о/с від 25.07.2016, відповідного до якого Позивача звільнено зі служби в поліції за ст.77 ч.1 п.7 (за власним бажанням) з 28.07.2016, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 18 років 11 місяців 16 днів, у пільговому обчисленні за час участі в антитерористичній операції: 04 роки 00 місяців 10 днів.
На думку позивача, вислуга років на день його звільнення складала 22 роки 11 місяців 26 днів (18 років 11 місяців 16 днів + 04 роки 00 місяців 10 днів).
У зв`язку з викладеним, 22.03.2021 Позивач відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 звернувся до ГУНП в Луганській області із заявою, в якій просив оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду України для призначення йому пенсії за вислугу років.
Згідно з відповіді ГУНП в Луганській області від 14.04.2021 № 191/111/58-2021 Позивачу відмовлено в оформленні та направленні необхідних для призначення Позивачу пенсії за вислугу років документів до органів Пенсійного фонду України у зв`язку з відсутністю у Позивача необхідної календарної вислуги років.
Позивач вважає зазначену відмову Відповідача протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 р. у справі  № 360/2236/21 позов задоволено, внаслідок чого визнано противоправними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо відмови в оформленні та направленні необхідних документів до органу Пенсійного фонду України для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби”. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Луганській області оформити та направити необхідні документи до відповідного органу Пенсійного фонду для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби”, із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби з 22.07.2014 по 28.07.2016, протягом якого ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції, на пільгових умовах один місяць служби за три місяці.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що наявної у позивача вислуги років не достатньо для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту “а” частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій відповідно до посвідчення від 08.10.2015 серія НОМЕР_1 (арк. спр. 14-15).
Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, ГУНП в луганській області  в період з 11.08.1997 по 06.11.2015 та з 07.11.2015 по 28.07.2016, що підтверджується дублікатом трудової книжки НОМЕР_2 від 06.11.2015, довідкою відповідача, послужним списком (арк. спр. 16-17, 31, 33-38).
Згідно витягу з наказу ГУНП в Луганській області № 482 о/с від 25.07.2016 відповідно до Закону України “Про Національну поліцію” ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за ст. 77 ч.1 п.7 (за власним бажанням) з 28.07.2016, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні- 18 років 11 місяців 16 днів (арк. спр. 6, 32).
Наказом ГУНП в Луганській області № 70 о/с від 19.02.2018 внесені часткові зміни до пункту наказу ГУНП в Луганській області № 482 о/с від 25.07.2016 року, відповідно до якого позивача звільнено зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням) з 28.07.2016 року, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 18 років 11 місяців 16 днів, у пільговому обчисленні за час участі в антитерористичній операції: 04 роки 00 місяців 10 днів (арк. спр. 7).
22.03.2021 Позивач відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 звернувся до ГУНП в Луганській області із заявою, в якій просив оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду України для призначення йому пенсії за вислугу років (арк. спр. 13, 39).
Згідно з відповіді ГУНП в Луганській області від 14.04.2021 № 191/111/58-2021 Позивачу відмовлено в оформленні та направленні необхідних для призначення Позивачу пенсії за вислугу років документів до органів Пенсійного фонду України у зв`язку з відсутністю у Позивача необхідної календарної вислуги років (арк. спр. 13, 40).
Відповідно до довідок Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 31.12.2014 № ВДЗ/1684/А/1, ГУНП в луганській області від 18.05.2017 № А-8512 позивач в період з 22.07.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 28.07.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області (арк .спр. 9, 10).
Не погоджуючись з відмовою відповідача, викладеною у зазначеному листі,  позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Відповідно до  статті 22 Конституції України  права і свободи людини і громадянина, закріплені цією  Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Статтею 46 Конституції України  встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно  зі статте 64 Конституції України  конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених  Конституцією України.
Відповідно до частини 2  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у даній справі є  Закон України  Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб  від 09.04.1992 № 2262-ХІІ  (далі -  Закон № 2262-ХІІ) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим  Законом  визначено положеннями  Закону № 2262-ХІІ.
Згідно пункту  “а”  частини першої  статті 12 Закону № 2262-ХІІ  пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах  б-д,  ж  статті 1-2 цього Закону  (крім осіб, зазначених у частині третій  статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:
по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше:
з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;
з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;
з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;
з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;
з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;
з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;
з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;
з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;
з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.
Стаття 17 Закону України  Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб  встановлює види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.
Також, положення статті 17-1 Закону України  Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб  визначають, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Тобто, законодавець чітко встановлює можливість призначення пенсії за вислугу років, із зарахуванням в її період вислуги років на пільгових умовах.
Постанова Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393  Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, встановлює, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті  ж  статті 1-2 Закону України  Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом  а  статті 12 Закону України  Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб  додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.
Відповідно до підпункту “а” пункту 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.
З вказаної Постанови слідує, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї  постанови, зараховується пільговий стаж роботи на встановлених цим Порядком посадах.
Таким чином, з аналізу викладених положень наведеного Порядку вбачається, що пільгова вислуга враховується саме при призначенні пенсій згідно з пунктом  а  статті 12 Закону України  Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських.
Відтак, положення усіх зазначених вище нормативно-правових актів не ставлять в залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги та не встановлюють те, що вислугу років у пільговому обрахуванні не можуть зараховувати до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії.
Враховуючи вище викладене, період часу 04 роки 00 місяців 10 днів (період з 22.07.2014 по 28.07.2016) є календарною одиницею виміру та повинен бути врахований до “вислуги років”, яка підлягає обчисленню та застосуванню в порядку статей 12, 17 та 17-1 Закону № 2262-ХІІ та Постанови № 393, разом із визначеним періодом часу 22 роки 11 місяців 26 днів.
Позивач на дату звільнення 28.07.2016 мав вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше (18 роки 11 місяців 16 днів  + 04 роки 00 місяців 10 днів).
Верховний Суд у постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а дійшов до висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є  Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Також, Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 дійшов висновку про те, що передбачена Порядком № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію  Закону № 2262-ХІІ  і положенням цього  Закону  не суперечить.
З огляду на викладене, суд вважає, що посилання Відповідача на відсутність підстав для звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для розгляду питання про призначення позивачу пенсії за вислугу років є передчасним, безпідставним і не ґрунтується на вимогах закону.
Пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України  Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого  постановою Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1  та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 № 135/13402 встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).
Згідно з пунктом 12 вказаного Порядку уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.
Таким чином, чинним законодавством на відповідача покладено обов`язок підготувати і направити документи для призначення пенсії, який відповідачем належним чином не виконано. До компетенції Відповідача не належить вирішення питання про наявність підстав (в т.ч. стажу) для призначення чи перерахунку пенсії позивачу.
Частиною 1  статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2  статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України  в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Суд вважає, що відповідач не довів правомірності своїх дій, натомість позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 р. у справі  № 360/2236/21 - залишити без задоволення.                                                                            
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 р. у справі  № 360/2236/21 - залишити без змін.                                                                                       
Повне судове рішення складено 05 жовтня 2021 року.    
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                      Т.Г. Гаврищук

                                                                                                               А.В. Гайдар