Номер провадження: 33/813/1207/21
Номер справи місцевого суду: 947/16078/20 
Головуючий у першій інстанції Пучкова І.М. 
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2021 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 947/16078/21
Номер провадження: 33/813/1207/21

Одеський апеляційний суд у складі:
- головуючого судді - Заїкіна А.П.,
- за участю секретаря судового засідання – Рибачук О.І.,

Особи, які прийняли участь у судовому засіданні:
- захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Гайса Андрій Михайлович,
- захисник потерпілої ОСОБА_2 – адвокат Бороган Валентин Володимирович,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Гайси Андрія Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Київського районного суду м. Одеси від 24 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 

встановив:

Вищезазначеною постановою суду притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 170 грн. на користь держави. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі - 420 грн. 20 коп..
Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, 07.06.2020 року, о 16.00 год., ОСОБА_1 , знаходячись за адресою - АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_3 , принижував її гідність, висловлював словесні образи, погрожував фізичною розправою, чим скоїв адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
На підставі викладених обставин, співробітником поліції складено протокол серії АПР18 №644647 від 07.06.2020 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокат Гайса Андрій Михайлович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , зазначає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням діючого законодавства. Судом першої інстанції не було повно та всебічно досліджено матеріали справи. Посилається на те, що його не було сповіщено належним чином про дату, час та місце судового розгляду, що позбавило апелянта можливості на захист та реалізацію своїх прав.
Посилаючись на такі доводи, адвокат Гайса Андрій Михайлович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Заслухавши пояснення сторін у справі, вивчивши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а зміст постанови суду має відповідати вимогам ст. 283 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР18 №644647 від 07.06.2020 року, 07.06.2021 р., о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого мешкання, вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї дружини ОСОБА_3 , принижував її гідність, висловлював словесні образи, погрожував фізичною розправою. Таким чином, своїми діями особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, вчинила насилля в сім`ї.
Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Пунктом 3 частиною 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно п. 14 ст. 1 цього Закону, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Об`єктивна сторона ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Відповідно до Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" насильство в сім`ї- це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.
Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року (далі Закон) визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.
Згідно зі ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін..
Доводи апеляційної скарги адвоката Гайси Андрія Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про відсутність складу адміністративного правопорушення, є безпідставними, такими, що спростовуються оголошеними та дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, що також перевірено в суді апеляційної інстанції.
Матеріалами справи, дослідженими судом першої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 винен у вчиненні адміністративного правопорушення та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, що підтверджується відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №644647 від 07.06.2020 року, протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, поясненнями ОСОБА_3 .. 
Доводи апелянта про те, що 07.06.2020 року о 13 год. 00 хв. ОСОБА_3 увірвалась до квартири та збирала речі і документи не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини не мають відношення до даної справи.
Також варто зауважити, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено час скоєння правопорушення ОСОБА_1 – 16 год.00 хв., а відповідно до листа Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 звернувся до оператора «102» о 17 год. 18 хв. що в свою чергу протирічить послідовності подій, на які вказує апелянт в апеляційній скарзі.
Надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким у суду апеляційної інстанції підстав немає.
Відповідно до ч.1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто, умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що адвокат Гайса Андрій Михайлович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , оскаржує постанову суду першої інстанції також з підстав неналежного сповіщення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду, що позбавило його можливості на захист та реалізацію своїх прав.
В оскаржуваній постанові зазначено, що  ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. 
Апеляційний суд погоджується з твердженням апелянта про те, що саме судом першої інстанції його не було належним чином сповіщено про дату, час та місце судового розгляду. Саме за вказаних обставин апелянту було поновлено строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції. 
Разом з тим, з наявних матеріалів справи беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 винен у вчиненні наведеного адміністративного правопорушення, а отже підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. Доводи апеляційної скарги не спростовують вищевказані висновки суду першої інстанції. ОСОБА_1 апеляційним судом надана можливість захищати свої права та інтереси, перевірити законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції.
Апеляційний суд погоджується з доводом апеляційної скарги, що апелянта не було належним чином сповіщено про дату, час та місце судового розгляду суду першої інстанції. Проте, зазначене не є безумовною підставою для закриття провадження по справі, оскільки не впливає на обставини щодо вчинення адміністративного правопорушення.
Дотримання правил, які конкретизованого процесуальним законом щодо апеляційного оскарження рішення місцевого загального суду, не повинно мати зайвий формалізм, а саме спровокувати ситуації умисного ухилення від адміністративної відповідальності за скоєння беззаперечного адміністративного правопорушення.  
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі є недоведеними. 
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, дійшов правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1  ускоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Гайси Андрія Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , – залишити без задоволення. 

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 24 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду:                                        А.П. Заїкін