Справа № 165/1508/21 	Головуючий у 1 інстанції: Ушаков М. М. 	
Провадження № 22-ц/802/1481/21  Категорія: 39 	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
02 грудня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І.,
суддів Бовчалюк З. А., Шевчук Л. Я., 
секретар судового засідання Галицька І. П., 
з участю: 
представника позивача адвоката Нагурного Є. П.,
представника відповідача адвоката Терещука Ю. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про стягнення заборгованості за договором позики за апеляційною скаргою позивача  ОСОБА_1 на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 08 жовтня 2021 року,         

В С Т А Н О В И В:

       Позивач ОСОБА_1 12 травня 2021 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. 07 жовтня 2021 року представник позивача адвокат Нагурний Є. П. подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно відповідача в межах суми боргу 111 600,00 грн. Заяву мотивовано тим, що у позивача з відповідачем склались неприязні стосунки з приводу невиконання з вини останнього договірних зобов`язань. Вважає, що накладення арешту на рухоме та нерухоме майно відповідача в межах суми боргу не завдасть йому майнових збитків, а лише частково та строково обмежить його право на розпорядження цим майном. Зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову в частині стягнення з відповідача грошових коштів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду по даній справі, тому просить суд вжити заходи забезпечення позову, передбачені ст.150 ЦПК України.
       Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 08 жовтня 2021 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_3 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовлено.
       Ухвалу мотивовано тим, що у заяві про забезпечення позову не вказано, на яке рухоме і нерухоме майно відповідача слід накласти арешт, та вартості вказаного майна, що унеможливлює визначення співмірності позовних вимог із заходами забезпечення позову, а також те, що представником позивача не надано будь-яких доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про стягнення боргу за договором позики, яке у разі задоволення позову буде мати місце з моменту набрання рішенням суду законної сили.
       Позивач  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу. Посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою її заяву про забезпечення позову задовольнити. Вказує, що не зазначення в заяві індивідуально визначеного майна відповідача та його вартості, не є підставою для відмови в забезпеченні позову шляхом накладення арешту. Співмірність забезпечення у першу чергу полягає у співмірності наслідків застосування або незастосування судом заходів забезпечення позову і лише у другу чергу від співмірності вартості вимоги і майна на яке накладається заборона. 
       Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду не є достатньою підставою для задоволення заяви. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача адвокат Нагурний Є. П. апеляційну скаргу підтримав з наведених в ній підстав, представник відповідача адвокат Терещук Ю. О. апеляційну скаргу не визнав та просив залишити її без задоволення.
Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши представника позивача та представника відповідача, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Забезпечення позову – це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог (Постанова Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову).
Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч.ч. 3, 6, 10 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених ч. 5 цієї статті – ч. 1 ст. 153 ЦПК України.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 4 своєї Постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. 
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.».
Підставою забезпечення позову є саме обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав, а існування загрози їх порушення повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
Матеріли цивільної справи з питання вирішення заяви про забезпечення позову не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у разі невжиття заходів забезпечення позову – накладення арешту на рухоме та нерухоме майно відповідача в межах суми боргу 111 600,00 грн, дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у справі про стягнення боргу. Крім того, позивач не зазначив на яке саме майно відповідача слід накласти арешт, його вартість, а накладення арешту на все майно в межах суми позову не буде відповідати вимогам законодавства. 
Забезпечення позову по суті – це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
       Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання заявника на те, що не вжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити і унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист і поновлення оспорюваних прав та інтересів, а також прав та інтересів дитини, за захистом яких він звернувся до суду, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, постановив ухвалу з додержанням норм процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду – без змін.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 08 жовтня 2021 року в цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий 

Судді