П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/2254/21 
                                                                                     Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К. 
                                                                                     Суддя-доповідач:  Курко О. П. 
09 грудня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Курка О. П. 
суддів:  Боровицького О. А.  Шидловського В.Б. 

          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року (м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом селянського (фермерського) господарства "Клепачі" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, Державної податкової  служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в лютому 2021 року селянське (фермерське) господарство "Клепачі" звернулось до  Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, Державної податкової  служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року позов задоволено, а саме:
- визнано протиправними і скасовано рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 08 грудня 2020 року №2214371/03728897;
- зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну сільського (фермерського) господарства "Клепачі" №10 від 06 листопада 2020 року; 
- стягнуто на користь селянського (фермерського) господарства "Клепачі" 4540,00 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області;
- стягнуто на користь селянського (фермерського) господарства "Клепачі" 3650,00  грн витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань ДПС у Хмельницькій області.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач - Головне управління ДПС у Хмельницькій області подало апеляційну скаргу, у якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.  
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість та повне спростування в ході розгляду даної справи судом першої інстанції.   
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.     
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 20 жовтня 2020 року селянське (фермерське) господарство "Клепачі"  (постачальник) та товариство з обмеженою відповідальністю "Протеїн Інвест" (покупець) уклали договір поставки товару №26-10/2020-КПЗ, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця сою  (далі – товар), а покупець зобов`язується прийняти  товар та оплатити його на умовах даного договору  (п. 1.1. договору).
Згідно з пунктом 1.2. договору кількість товару, що підлягає поставці на підставі даного Договору погоджується сторонами в специфікаціях.
20.10.2020 до договору поставки товару №26-10/2020-КПЗ від 20.10.2020  укладена Специфікація №1 про поставку сої в кількості 1000,000 тон. Загальна вартість партії товару становить 12625,00 грн. (без ПДВ). 
Продаж та поставка товару підтверджуються товарно-транспортними накладними №1-6 від 21.10.2020, №7-13 від 22.10.2020, №14 від 23.10.2020, №15 від 28.10.2020, №16-17 від 29.10.2020, №18-20 від 30.10.2020, №21-22 від 31.10.2020, №23-25 від 01.11.2020, №26-27 від 02.11.2020, №28-29 від 03.11.2020, №30-31 від 04.11.2020, №32 від 05.11.2020, №33-36 від 06.11.2020, платіжними дорученнями №129 від 21.10.2020 на суму 6 000 000,00 грн., №140 від 21.10.2020 на суму 6 220 000,00 грн., №163 від 22.10.2020 на суму 500 000,00 грн., №358 від 11.11.2020 на суму 2 434 243,67 грн., №387 від 13.11.2020 на суму 833 33,33 грн.
За фактом поставки товару за договором №26-10/2020-КПЗ від 20.10.2020 позивач склав податкову накладну №10 від 06 листопада 2020 року на суму 944 102,56 (в т.ч. ПДВ 157 350,43 грн.), яку надіслав для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
ДПС України надіслала позивачу квитанцію від 24.11.2020 №9309271055 про зупинення реєстрації податкової накладної №10 від 06.11.2020, вказавши, що Коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 1201, відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропонувало надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
03.12.2020  року позивач надіслав відповідачу повідомлення №1 про подання пояснень та копій документів щодо податкової накладної, реєстрацію якої зупинено, до якого додав пояснення та копії 59 -ти документів, а саме, договору від 20.10.2020 року №26-10/2020-КПЗ, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, платіжних доркучень, витяг з бухгалтерських книг, звітів зі збору урожаю 29-СГ та 37-СГ, штатний розпис.  
Рішеннями від 08 грудня 2020 року №2214371/03728897 відповідач відмовив позивачу у реєстрації податкової накладної №10 від 06 листопада 2020 року. Підставою для відмови слугувало ненаданням платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів тримання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних. В додатковій інформації зазначено, що відповідно до наданих позивачем документів (видаткові накладні, платіжні доручення, рах.61 з ТОВ Протеїн Інвест) неможливо встановити дотримання вимог п.187.1 ст.187 ПК України щодо виписки ПН №10 від 06.11.2020 на суму 944 102,60 грн.
14 грудня 2020  позивач подав до ДПС України скаргу на рішення Комісії ДПС України, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації від 08 грудня 2020 року №2214371/03728897.
Рішенням ДПС України від 17 грудня 2020 року №69127/03728897/2 скаргу залишено без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної без змін.
Вважаючи рішення відповідачів щодо відмови у реєстрації податкової накладної №10 від 06.11.2020 протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, відповідно до пункту 201.1. статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Пунктом 201.10. статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів / послуг платник податку продавець товарів / послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів / послуг, є для покупця таких товарів / послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних визначає Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (далі по тексту -   Порядок №  1246).
Згідно з пунктами 12, 13 та 14 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та / або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:
відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);
чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та / або розрахунку коригування;
реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та / або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та / або розрахунку коригування;
дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу;
наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу;
наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200 1.3 і 200 1.9 статті 200 1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);
наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;
факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;
наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування;
дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та / або розрахунку коригування (далі по тексту - квитанція). Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та / або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.
Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, права та обов`язки їх членів визначає Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №1165) затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165.
Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 1165 у разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пункті 3 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі.
Платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).
Податкова накладна / розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).
За правилами пункту 7 Порядку №1165 у разі, коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
Відповідно до пункту 10 Порядку №1165, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:
1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;
2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;
3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації (пункт 11 Порядку №1165).
Як свідчать матеріали справи, у квитанції від 24 листопада 2020 року №9309271055 про зупинення реєстрації податкової накладної №10 від 06 листопада 2020 року відповідач запропонував надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
На виконання вимог контролюючого органу, позивач надіслав пояснення та копії документів щодо виконання умов договору поставки №26-10/2020-КПЗ від 20 жовтня 2020 року.
Механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, визначає Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений наказом Міністерства фінансів України 12.12.2019 №520 (далі по тексту - Порядок №520).
Відповідно до пунктів 2, 3, 4, 5, 7, 9, 11 Порядку №520 прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС.
Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України.
У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.
Перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.
Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронні довірчі послуги" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.
Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі в разі: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
Підставою для прийняття рішення від 08 грудня 2020 року №2214371/03728897 про відмову у реєстрації податкової накладної №10 від 06 листопада 2020 року слугувало ненаданням платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів тримання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних. В додатковій інформації зазначено, що відповідно до наданих позивачем документів (видаткові накладні, платіжні доручення, рах.61 з ТОВ Протеїн Інвест) неможливо встановити дотримання вимог п.187.1 ст.187 ПК України щодо виписки ПН №10 від 06.11.2020 на суму 944 102,60 грн.
Колегія суддів звертає увагу, що до повідомлення  №1 від 03.12.2020 позивач надав договір поставки від 20.10.2020 року №26-10/2020-КПЗ, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення, витяги з бухгалтерських книг, звіти зі збору урожаю 29-СГ та 37-СГ, та штатний розпис.   
Дослідивши вказані документи, судова колегія вважає їх достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Позивач надав контролюючому органу первинну документацію, яка підтверджувала взаємовідносини з контрагентом, на підставі якої виписана  податкова накладна №10 від 06 листопада 2020 року.
При цьому суд враховує, що відмовивши у реєстрації податкової накладної у зв`язку з ненаданням копій документів, відповідач у квитанції 24.11.2020 №9309271055 не зазначав, яких саме пояснень та документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію цих податкових накладних.
Суд звертає увагу, що в межах даних правовідносин аналіз господарських операцій між позивачем та його контрагентом не підлягає дослідженню, оскільки це питання повинно досліджуватись під час здійснення податкового контролю, що відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України включає в себе систему заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зокрема, шляхом здійснення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Таким чином, суд першої інстанції правильно зазначив, що надані позивачем документи є достатньою підставою для реєстрації податкової накладної, а реальність господарської операції може бути перевірена контролюючим органом під час проведення перевірки платника податків.
Суд вважає, що оскаржувані рішення прийняті відповідачами з порушенням принципу "належного урядування", без дотримання процедур, визначених законодавством.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що рішення від 08 грудня 2020 року №2214371/03728897 відповідач прийняв з порушенням вимог Податкового кодексу України, а тому воно підлягає скасуванню.
Відповідно до частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Згідно з пунктами 19, 20 Порядку №1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.
У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.
Отже, реєстрація в ЄРПН податкових накладних/розрахунку коригування, реєстрацію яких попередньо було зупинено, є повноваженням ДФС України.
Відповідно до наказу Держаної податкової служби України від 28.08.2019 №36 повноваження щодо реалізації податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушенням під час застосування податкового законодавства з питань сплати єдиного внеску та законодавства з інших питань покладені на Держану податкову службу України.
Таким чином, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, необхідно зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №10 від 06 листопада 2020 року.
Щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу суд враховує таке.
Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з частиною дев`ятою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
На підтвердження витрат, понесених на надання правової допомоги, позивач надав суду копію договору про надання правової допомоги №461 від 14.08.2020, додаткову угоду №1 до договору №461 від 14.08.2020, акт №3.1 від 12.02.2021, акт №3.2 від 26.03.2021, платіжне доручення №147 від 12.02.2021 на суму 5450,00 грн, платіжне доручення №233 від 29.03.2021 на суму 2700,00 грн, опис наданої правової допомоги у справі №560/2254/21 за договором від 14.08.2020 №461 станом на 29.03.2021.
Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що заявлений позивачем розмір понесених витрат на правничу допомогу у сумі 8150,00 грн. не відповідає критерію реальності адвокатських витрат, співмірності та розумності їх розміру з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, з урахуванням складності справи, ціни позову.
Суд враховує, що заявлені позивачем витрати на підготовку позовної заяви в розмірі 4950,00 грн, а саме, на збір документів щодо фактичного здійснення господарських операцій, виготовлення копій документів, що в подальшому можуть стати доказами до позовної заяви - 6 електронних листів, всього 179 сканованих документів, виготовлення та засвідчення доказів - 71 додатків на 40 аркушах, виготовлення та засвідчення копій документів усім учасникам справи на 88 аркушах, не підлягають до відшкодування, оскільки згідно з договором про №461 про надання правової допомоги від 14.08.2020 обов`язок щодо надання в необхідній кількості копії та оригіналів документів покладений на клієнта. 
Враховуючи викладене, відшкодуванню витрат на правничу допомогу підлягають витрати на консультацію клієнта на яку адвокат затратив 1:00 год, та написання позовної заяви, на яку адвокат затратив 2:30 год., що в загальному склало 2750,00 грн. Крім того, вивчення документів та нормативних актів є невід`ємною частиною роботи щодо складання позовної заяви, а тому охоплюються саме витратами, понесеними на складання позову.
При цьому, витрати на підготовку тексту відповіді на відзив по справі на яку витрачено 3 години на суму 2700,00 грн, не відповідають співмірності послуги категоріям складності справи. Так, з даного предмету спору та мотивів, що приведені у адміністративному позові позивача, є аналогічні рішення (у тому числі Верховного Суду), що спрощувало роботу адвоката при підготовці відповіді на відзив. Суд також враховує, що в описі наданої правової допомоги вказано, що адвокат вивчав рішення судів вищих інстанцій, позиціями яких обґрунтовано відзив на позовну заяву. Однак, у відзиві на позов не наводилися рішення судів вищих інстанцій. 
Тому, судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції, що витрати на підготовку тексту відповіді на відзив по справі на яку витрачено 3 години на суму 2700,00 грн є завищеними, та підлягають відшкодуванню в розмірі 900 грн за одну годину. 
А тому, необхідно стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3650,00 грн. 
Водночас, суд апеляційної інстанції вважає стягнення витрат на правничу допомогу лише з Головного управління ДПС у Хмельницькій області помилковим. Так, в даному випадку позов задоволено повністю до двох відповідачів. Отже, на користь позивача пропорційно з відповідачів слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 3650,00 гривень.
Стосовно стягнення судового збору на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області, суд зазначає наступне. 
Порядок сплати судового збору регулюється Законом України "Про судовий збір".
Згідно ч.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Так, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Судом встановлено, що позивачем заявлено 1 вимогу немайнового характеру. Відтак, при зверненні до суду першої інстанції позивачу необхідно було сплатити судовий збір у розмірі  2270 грн.
Натомість суд першої інстанції в порушення вищенаведених вимог помилково стягнув на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області 4540,00 грн.
Отже, на користь позивача слід пропорційно стягнути сплачений ним при поданні позовної заяви до суду судовий збір у сумі по 1135 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області та за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України. 
Щодо переплаченої суми судового збору в розмірі 2270 грн., суд роз`яснює право позивача на звернення до суду першої інстанції із заявою про повернення надмірно сплаченої суми судового збору на підставі ст.7 Закону України "Про судовий збір". 
Окрім того, у відзиві на апеляційну скаргу позивач просить стягнути понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн. Надаючи оцінку вказаному клопотанню, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для присудження позивачу витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що до відзиву на апеляційну скаргу стороною позивача не надано належні та допустимі докази, які підтверджують реальність надання правових послуг, з яких складаються понесені витрати, адже в матеріалах справи власне відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни  оскаржуваного судового рішення.               
          Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області задовольнити  частково.
          Рішення  Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року -  змінити в частині розподілу судових витрат.
          Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області на користь селянського (фермерського) господарства "Клепачі" витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 1135 гривень, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1825 гривень.
        Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь селянського (фермерського) господарства "Клепачі" витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 1135 гривень, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1825 гривень.
             В решті - рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року залишити без змін.            
           Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Боровицький О. А.    Шидловський В.Б.