ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/10140/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Скочок Т.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  21 жовтня 2021 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді                                                  Безименної Н.В.
суддів                                                                      Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м.Києві до Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря  Сікорського»  про застосування заходів реагування,-
в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до НТУУ «Київський політехнічний інститут імені Ігоря  Сікорського», в якому просив застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень корпусу №21 НТУУ «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», який здійснює господарську діяльність за адресою: вул.Борщагівська, 122 у Солом?янському районі м.Києва, до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки, шляхом знеструмлення електроживлення приміщень корпусу №21 та накладенням печатки на розподільчий електрощит.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 квітня 2021 року позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, про відмову в задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції не надав оцінки, чи виявлені порушення  створюють реальну загрозу життю та здоров`ю, а відніс таку оцінку на розсуд позивача, чим надав перевагу органу державної влади, при цьому лише два порушення вважаються неусунутими.
Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась виявленням 29 порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки з боку відповідача, які пов`язані з ризиком настання реальної загрози життю та здоров`ю людей.
Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідач подав до суду клопотання про розгляд справи в судовому засіданны за участю його представника.
Суд звертає увагу, що в даному випадку, безпосередня участь сторін у судовому засіданні, не є обов`язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з`ясування фактичних обставин.
Частиною 2  ст.311 КАС України визначено, якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, ухвалене в порядку спрощеного провадження, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів не вбачає підстав для здійснення розгляду даної справи у відкритому судовому засіданні за участю сторін, а тому клопотання НТУУ «Київський політехнічний інститут імені Ігоря  Сікорського» задоволенню не підлягає.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу від 26.12.2019 №1117 позивачем було проведено позапланову перевірку додержання відповідачем вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, зокрема, перевірку навчального корпусу № 21 КПІ ім. Ігоря Сікорського, розташованого за адресою: вул. Борщагівська, 122 у Солом`янському районі м. Києва, за результатами якого складено акт №135 від 07.02.2020 (а.с.18-23), в якому зафіксовані наступні порушення:
1) пункти 7, 8, 10 розділу II ППБУ - відсутні інформаційні покажчики з питань пожежної безпеки;
2) пункт 6 розділу II, пункт 3 розділу І ППБУ - не відкориговані плани (схеми) евакуації людей на випадок пожежі в порушенні пункту 1 розділу II «Правил пожежної безпеки для навчальних закладів та установ системи освіти України» затверджених наказом Міністерства освіти і науки України 15.08.2016 № 974, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08 вересня 2016 р. за № 129/29359; 
3) пункт 5 розділу II ППБУ - не розроблена та не затверджена керівником інструкція до схематичного плану евакуації, що визначає дії персоналу щодо забезпечення безпечної та швидкої евакуації людей, за якою не рідше одного разу на півроку мають проводитися практичні тренування всіх задіяних працівників;
4) пункт 12 розділу II, пункт 3 розділу І ППБУ - з метою проведення заходів із запобігання виникненню пожеж та організації їх гасіння не створено добровільну пожежну охорону в порушенні пункту 6 розділу II «Правил пожежної безпеки для навчальних закладів та установ системи освіти України»;
5) пункт 16 розділу II ПББУ - посадові особи та працівники не пройшли навчання і перевірку знань з питань пожежної безпеки;
6) пункт 2.23 глави 2 розділу III, пункт 1.24 глави 1 розділу IV ППБУ - не підтверджено клас вогнестійкості ЕІ 30 елементів заповнення прорізів у протипожежних перешкодах (двері електрощитової);
7) пункт 2.12 глави 2 розділу III ППБУ - на дверях горищ, технічних поверхів, електрощитових, підвалів не вказано місце зберігання ключів;
8) пункт 2.23 глави 2 розділу III, пункт 22 розділу II ППБУ - вікна сходових кліток типу СК1 не обладнані пристроями для їх відчинення з рівня сходових площадок, маршів в порушенні нормативної вимоги;
9) пункт 2.23 глави 2 розділу III, пункт 22 розділу II ГІПБУ - допускається влаштування перегородок на 9 та 7 поверхах корпусу, які перекривають вікна в торці коридору в порушенні нормативної вимоги;
10) пункт 2.27 глави 2 розділу III ПІІБУ - двері евакуаційних виходів з поверхів та будівлі корпусу замкнені на замки, які не відкриваються зсередини без ключа;
11) пункт 2.31 глави 2 розділу III ППБУ - приміщення корпусу не обладнані евакуаційним освітленням;
12) пункт 2.37 глави 2 розділу III ППБУ - допускається влаштування на сходовій клітині 7-го поверху решітки, яка перешкоджає вільній евакуації людей;
13) пункт 2.37 глави 2 розділу III ППБУ - допускається зберігання матеріальних цінностей під сходовою кліткою;
14) пункт 2.37 глави 2 розділу III ППБУ - відсутні пристрої для самозачинення дверей сходових кліток;
15) пункт 2.37 глави 2 розділу III ППБУ - допускається заміна скла, що не дає скалок при руйнуванні, на звичайне, у дверях сходових кліток;
16) пункт 2.37 глави 2 розділу III ППБУ - допускається зменшення (закладення) нормативної площі фрамуг у зовнішніх стінах сходових кліток;
17) пункт 1.4 глави 1 розділу IV ППБУ - допускається застосування саморобних некаліброваних плавких вставок запобіжників;
18) пункт 1.2 глави 1 розділу V ППБУ - не надані акти проведення прихованих робіт по прокладанню електропроводів за підвісними стелями;
19) пункт 1.20 глави 1 розділу IV ППБУ - не надано технічний звіт проведення заміру опору ізоляції і перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання;
20) пункт 1.21 глави 1 розділу V ППБУ - не надано результати перевірки захисту будівлі корпусу від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів відповідно до вимог ДСТУ Б В.2.5-38:2008 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд»;
21) пункт 1.21 глави 1 розділу V ППБУ - приміщення корпусу не обладнані системами протипожежного захисту (системою пожежної сигналізації, системою оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей) в порушенні п. 7.1.1 Таблиці А.1 Додатку Атап. 5.3. ТаблиціБ.1 Додатку Б ДБН В,2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»;
22) підпункт 4 пункту 2.1 глави 2 розділу V ППБУ - не проведено випробування мережі систем зовнішнього протипожежного водопроводу на тиск та витрату води з оформленням акта;
23) підпункт 2 пункту 2.2. глави 2 розділу V ППБУ - не всі пожежні кран-комплекти укомплектовані пожежним рукавом однакового з ним діаметра та стволом, а також важелем для полегшення відкривання вентеля;
24) підпункт 6 пункту 2.2. глави 2 розділу V ППБУ - шафки пожежних кран- комплектів на поверхах корпусу не мають пристосовань для опломбування та візуального огляду їх без розкривання;
25) підпункт 9 пункту 2.2. глави 2 розділу V ППБУ - не здійснено технічне обслуговування і перевірку на працездатність пожежних кран-комплектів, шляхом пуску води з реєстрацією результатів перевірки у спеціальному журналі обліку технічного обслуговування;
26) підпункт 4 пункту 2.3 глави 2 розділу V ППБУ - не проведено перевірку насосної станції з реєстрацією результатів у журналі; 
27) пункти 3.6 та 3.9 глави 3 розділу V, пункт 3 розділу 1 ППБУ - поверхи будівлі корпусу не забезпечені нормативною кількістю первинних засобів пожежогасіння (вогнегасниками) в порушенні пункту 8 розділу VI «Правил пожежної безпеки для навчальних закладів та установ системи освіти України»;
28) підпункт 8 пункту 9.1 глави 9 розділу VI ППБУ - допускається влаштування складського приміщення в приміщенні підвалу, у якому відсутні вікна з приямками та відсутня система димовидалення;
29) пункт 8 частини першої статті 20 КЦЗУ - не здійснено навчання керівного складу, працівників з питань цивільного захисту, у тому числі правилам техногенної безпеки.
Акт підписано уповноваженою особою відповідача без зауважень та заперечень щодо проведеної перевірки та складення акту.
У зв`язку з тим, що виявлені порушення правил та норм пожежної і техногенної безпеки створюють реальну загрозу життю і здоров`ю людей, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що оскільки на час розгляду справи судом відповідачем не надано суду доказів усунення всіх порушень, вказаних в акті перевірки від 07.02.2020 №135, наявні підстави для застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень корпусу №21 НТУУ «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» шляхом знеструмлення електроживлення приміщень та накладенням печатки на розподільчий електрощит до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки від 07.02.2020 №135.
За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом цивільного захисту України, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», який визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).
Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Статтею 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
В силу вимог ч.7 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Відповідно до ст.1 Кодексу цивільного захисту України, цей Кодекс регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.
Статтями 64, 65, 66 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, а також здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до чинного законодавства.
Згідно зі ст.67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей
З системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що позивач, як територіальний орган Державної служби України з надзвичайних ситуацій, уповноважений здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки.
Частинами 1-2 ст.68 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.
У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом. 
Згідно зі ст.70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.
Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.
Разом з тим, згідно ст.69 Кодексу цивільного захисту України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у межах своїх повноважень видають відповідно приписи, розпорядження чи постанови, зокрема, з питань пожежної безпеки у разі, поміж іншого, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами, та з питань техногенної безпеки.
До суду першої інстанції відповідачем надано матеріали щодо вжиття ним заходів з метою усунення виявлених порушень (а.с.73-204 т.1), зазначивши, що неусунутими залишились порушення, визначені в п.1, 6, 11, 14, 21, 23, 27 акту перевірки від 07.02.2020 №135, оскільки вони потребують завершення процедури закупівлі та укладенні відповідних договорів, при цьому вони не створюють очевидної загрози життю та здоров`ю людей.
В той же час, до апеляційної скарги було подано припис від 05.01.2021 №463 про усунення порушень у приміщеннях корпусу №21 НТУУ «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», в якому зазначено, що за результатами проведення перевірки в акті від 30.12.2020 №594 виявлено лише 8 порушень, з яких, за твердженням відповідача, на момент ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення не усунутими залишились лише два, а саме: 
- пункт 2.31 глави 2 розділу III ППБУ - приміщення корпусу не обладнані евакуаційним освітленням;
- пункт 1.21 глави 1 розділу V ППБУ - приміщення корпусу не обладнані системами протипожежного захисту (системою пожежної сигналізації, системою оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей) в порушенні п.7.1.1 Таблиці А.1 Додатку А таб.5.3. Таблиці Б.1 Додатку Б ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту».
Таким чином, відповідач самостійно визнав факт, що частина порушень, зафіксованих в акті перевірки від 07.02.2020 №135 не були усунуті на момент розгляду справи в суді першої інстанції.
У відповідності до п.п.25, 26 ч.1 ст.2 Кодексу цивільного захисту України небезпечна подія - подія, у тому числі катастрофа, аварія, пожежа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, епіфітотія, яка за своїми наслідками становить загрозу життю або здоров`ю населення чи призводить до завдання матеріальних збитків; небезпечний чинник - складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.
Таким чином, законодавець пов`язує створення реальної загрози життю та/або здоров`ю людини від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.
Зазначені позивачем в акті від 07.02.2020 №135 порушення колегія суддів вважає пов`язаними з ризиком настання реальної загрози життю та здоров`ю людей, які працюють, перебувають в будівлі, а також особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі та є обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.
Колегія суддів не погоджується з твердженнями скаржника, що виявлені порушення не створюють загрози життю та здоров`ю осіб, що перебуватимуть у приміщенні.
Мета застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) полягає в убезпеченні людей від можливої небезпеки. Разом з тим, форма такого захисту повинна бути розумною, не порушувати прав відповідача і не повинна перешкоджати власнику (користувачу) вживати заходів до усунення виявлених порушень.
Поняття «загроза життю та/або здоров`ю людини» є оціночним поняттям, яке лежить у сфері захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.
На думку суду, не обладнання приміщень корпусу евакуаційним освітленням та системами протипожежного захисту (системою пожежної сигналізації, системою оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей) безумовно пов`язані з ризиком настання реальної загрози життю та/або здоров`ю людей, які працюють, перебувають в приміщеннях будівлі, а також особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі та є обставинами, які можуть призвести до розповсюдження вогню, внаслідок несвоєчасного оповіщення про виникнення надзвичайної ситуації.
Крім того, застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації приміщень, є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
Обставини щодо вжиття заходів з метою усунення порушень у сфері пожежної та техногенної безпеки не спростовують того факту, що до фактичного усунення таких порушень наявна реальна загроза життю та здоров`ю людей.
Зважаючи на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що не дивлячись на часткове усунення з боку відповідача встановлених порушень, низка з яких станом на час ухвалення рішення судом першої інстанції залишались такими, що створювали реальну загрозу життю і здоров`ю людей, тому висновок про наявність підстав для задоволення позову є правильними.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд під час розгляду справи №812/2061/17 у постанові від 29.04.2020, який підтриманий в постанові Верховного Суду від 23.06.2021 у справі №640/16673/19 та має бути врахований судом.
Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянтів не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 квітня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.
Текст постанови виготовлено 21 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя                                                                                Н.В.Безименна

Судді                                                                                                    В.О.Аліменко

                                                                                                    А.Ю.Кучма