ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
Справа № 991/6477/21
Провадження № 1-кс/6575/21
У Х В А Л А
21 жовтня 2021 року	місто Київ	

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , детектива ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу захисника ОСОБА_3 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на постанову детектива Національного антикорупційного бюро України про зупинення досудового розслідування,

в с т а н о в и в :

20.09.2021 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга захисника ОСОБА_3 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на постанову детектива Національного антикорупційного бюро України (далі – НАБУ) від 03.09.2021 про зупинення досудового розслідування в частині зупинення досудового розслідування з підстав оголошення ОСОБА_5 в розшук.
У скарзі захисник ОСОБА_3 зазначає, що детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 52021000000000428 стосовно ОСОБА_5 , виділеного із кримінального провадження № 12017040000000531. 
Свої вимоги ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що слідству відоме фактичне місце проживання ОСОБА_5 , тому оскаржена постанова в частині зупинення досудового розслідування з підстав оголошення розшуку підозрюваного є незаконною.

В судовому засіданні ОСОБА_3 наполягав на задоволенні своїх вимог з підстав, викладених у скарзі.
Детектив НАБУ ОСОБА_4 проти задоволення скарги заперечував та пояснив, що в органі досудового розслідування відсутні достеменні відомості про точне місце проживання підозрюваного. Останній виїхав за межі України та без поважних причин не з`являється на виклик слідчого.

Заслухавши думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, слідчий уддя вважає, що скарга захисника ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні підозрюваним, його захисником може бути оскаржено рішення слідчого про зупинення досудового розслідування.
Згідно з ч. 1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Так, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення – у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).
Згідно частин 7, 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого – за допомогою дипломатичного (консульського) представництва. Повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Слідчим суддею встановлено, що 22.02.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовими особами своїм службовим становищем, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, а також у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинили тяжкі наслідки.
15.03.2021 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме про те, що він підозрюється у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Крім того, ОСОБА_5 підозрюється у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, а також у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу, що спричинило тяжкі наслідки, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України.
Повідомлення про підозру ОСОБА_5 відбувались у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, у відповідності до ст.ст. 111, 135 КПК України, за місцем реєстрації ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , та за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , а також шляхом публікації у газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий Кур`єр», випуск від 06.03.2021, № 45 (6913), проте на виклик ОСОБА_5 не з`явився та про причини неявки не повідомив.
Вказане дає підстави для висновку, що орган досудового розслідування вжив всіх можливих заходів для вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.
При цьому, слідчий суддя зазначає, що КПК України пов`язує набуття процесуального статусу підозрюваного, місцезнаходження якого не встановлено, саме з вжиттям заходів з вручення повідомлення про підозру, а не з фактичним отриманням повідомлення про підозру.
Так, виходячи із положень ст. 135 КПК України, можна дійти висновку, що дотримання прав особи, яка тимчасово не проживає за місцем реєстрації, не повідомляє про зміну місця свого проживання або переховується від органів досудового розслідування полягає в тому що про надходження цих процесуальних документів особа може дізнатися не тільки від правоохоронних органів чи суду, а й з інших, доступних для неї джерел.
Постановою детектива НАБУ від 26.03.2021 оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_5 .
Постановою детектива НАБУ від 08.04.2021 оголошено міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_5 .
Постановою прокурора САП від 02.09.2021 з матеріалів кримінального провадження № 12017040000000531 від 06.03.2017 в окреме провадження виділені матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 та ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України. Виділеному кримінальному провадженню присвоєно номер № 52021000000000428.
Таким чином, з матеріалів кримінального провадження № 52021000000000428 від 02.09.2021 вбачається, що ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні, що є обов`язковою підставою для оголошення особи в розшук, оскільки органом досудового розслідування вжито заходів для вручення йому повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри.

Пунктом 2 частини 1 статті 280 КПК України передбачено, що досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо оголошено в розшук підозрюваного.
При цьому, згідно ч. 1, 2 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова.
З огляду на викладене, можна зробити висновок, що підставами для оголошення особи в розшук є: 1) відсутність під час досудового розслідування відомостей про місцезнаходження або перебування такої особи за межами України; 2) неявка без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик.
При цьому, чинний КПК України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа оголошена в розшук, однак регламентує, що про оголошення розшуку має бути винесена органом досудового розслідування відповідна постанова.
З наведеного слідує, що винесення органом досудового розслідування постанови про оголошення підозрюваної особи в міжнародний розшук, її скерування з відповідними матеріалами в Департамент міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України та внесення відомостей про це до Єдиного реєстру досудових розслідувань є доказами міжнародного розшуку в розумінні вимог КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 280 КПК України, досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді.

Як уже встановлено, з метою допиту в якості підозрюваного ОСОБА_5 було викликано до НАБУ 15.03.2021 шляхом надіслання повістки за місцем реєстрації, за місцем його проживання, а також шляхом публікації у газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий Кур`єр», випуск від 06.03.2021, № 45 (6913), проте на виклик ОСОБА_5 не з`явився та про причини неявки не повідомив.
Повторно ОСОБА_5 викликано для допиту в якості підозрюваного на 26.03.2021 шляхом надсилання повісток за адресами реєстрації місця проживання та фактичного місця проживання. Проте 26.03.2021 ОСОБА_5 до НАБУ не з`явився, про причини неявки не повідомив.
Таким чином, у зв`язку із тим, що ОСОБА_5 не з`являвся без поважних причин на виклики детектива, 26.03.2021 оголошено в розшук підозрюваного ОСОБА_5 .
Водночас, детектив НАБУ 29.03.2021 направив Міністерству Внутрішніх справ листом від 26.03.2021 № 0421-012/9506 постанову від 26.03.2021 про оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_5 для внесення відповідних відомостей до систем обліку Міністерства внутрішніх справ України.
Надалі, володіючи даними, що підозрюваний вилетів за межі України, детективом НАБУ постановою від 08.04.2021 оголошено ОСОБА_5 в міжнародний розшук.
Вказані постанови детектива НАБУ про розшук та міжнародний розшук є чинними, жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів доводи зазначеної постанови, в судовому засіданні встановлено не було.
Крім того, детективом НАБУ в порядку ст. 93 КПК України:
- направлено запит до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України від 12.04.2021 № 0421-013/11409 про надання відомостей щодо звернення ОСОБА_5 до закордонних дипломатичних Установ України та з проханням про інформування у разі звернення розшукуваного або отримання інформації про його місцеперебування.
- направлено лист до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України від 13.04.2021 № 04-192/11538 з проханням надіслання запиту каналами НЦБ Інтерполу до компетентних органів держави Ізраїль для надання інформації про в`їзд/виїзд на територію Держави Ізраїль у період з 07.12.2020 по 12.04.2021 ОСОБА_5 . 
З огляду на викладене, можна зробити висновок про безпідставність доводів захисника ОСОБА_3 про незаконність оголошення ОСОБА_5 в розшук, та, як наслідок, про правомірність винесення спірної постанови від 03.09.2021 про зупинення досудового розслідування з підстав оголошення ОСОБА_5 в розшук.
Крім того, посилання захисника на те, що ОСОБА_5 17.09.2021 направив НАБУ та САП скан?копію заяви про необхідність припинення його розшуку, оскільки останній законно проживає в Державі Ізраїль, як на підставу для скасування постанови про зупинення досудового розслідування слідчий суддя також вважає безпідставними, оскільки постанова про оголошення міжнародного розшуку зупинення досудового розслідування винесена 08.04.2021, а заяву підозрюваний направив тільки 17.09.2021. Тобто, станом на дату винесення постанови від 08.04.2021 детектив не володів інформацією, вказаною у вищевказаній заяві підозрюваного, а тому діяв правомірно коли виносив постанову про оголошення міжнародного розшуку та постанову про зупинення досудового розслідування з підстав розшуку.

На переконання слідчого судді, підозрюваному достеменно відомо про існування стосовно нього кримінального провадження, яке розслідується детективами НАБУ, що не заперечується його захисником та підтверджується ним самим, оскільки починаючи з березня 2021 року на адресу органу досудового розслідування (НАБУ) періодично надходили заяви та клопотання про здійснення процесуальних дій у кримінальну провадженні № 12017040000000531 за підписом ОСОБА_5 , засвідченому представником Посольства України в Державі Ізраїль (а.с. 19?47). 
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 03.08.2021 детективами НАБУ на електронну адресу ОСОБА_5 направлено декілька повісток про виклик для допиту в якості підозрюваного на 06.08.2021, 09.08.2021 – 27.08.2021 (а.с. 84?103). 21.09.2021 аналогічним чином на адресу ОСОБА_5 направлено декілька повісток про виклик для допиту в якості підозрюваного на 24.09.2021, 27.09.2021 – 07.10.2021 тощо (а.с. 130?139).
З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_5 обізнаний про здійснення стосовно нього кримінального провадження, про повідомлення підозри та про його зміст, що дає змогу переконатися в усвідомленій і проінформованій відмові підозрюваного від участі в слідчих діях на території України.

Вирішуючи питання щодо переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, слідчий суддя враховує судову практику, в тому числі вищої судової інстанції України, яка під ухиленням від слідства або суду визначає будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду (ухвала Верховного Суду України від 19.03.2015 у справі №5-1кс15).
При з`ясуванні того, які дії особи мають визначатись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба врахувати, крім усього іншого, процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтися до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.
Слідчий суддя погоджується із зазначеним визначенням такої дії, як ухилення. Разом з цим вважає, що факт ухилення від слідства буде і тоді, коли особа перебуває поза межами території України і не з`являється на виклик органу слідства без поважних причин та умисно створює видимість наявності об`єктивних причин неможливості такої явки.
Обов`язок підозрюваного прибувати за викликом до слідчого передбачений п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України.
Слідчий суддя вважає доведеним, що підозрюваний ОСОБА_5 , який обізнаний про наявність стосовно нього кримінального провадження, переховується від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, на що вказує його перебування за межами України з грудня 2020 року, у зв`язку з чим протягом періоду проведення даного досудового розслідування він не з`являється за викликами до детективів НАБУ. 
Частиною першою ст. 135 КПК України передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом 1) вручення повістки про виклик, 2) надіслання її поштою, 3) електронною поштою чи 4) факсимільним зв`язком, 5) здійснення виклику по телефону або 6) телеграмою.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 27.04.2021 ОСОБА_5 взятий на тимчасовим консульський облік в Посольстві України в Державі Ізраїль.
Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Порядку ведення обліку громадян України, які проживають за межами України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 85 від 29.01.2020, консульський облік полягає у здійсненні дипломатичними установами України реєстрації громадян України, які проживають за її межами. Таким чином, підозрюваний ОСОБА_5 не втратив зв`язок з Державою Україна, громадянином якої він залишаєть.
За наведених вище умов та враховуючи сучасний рівень розвитку інформаційних технологій, пріоритетним та належним є сповіщення учасників кримінального процесу, а саме підозрюваного ОСОБА_5 , засобами електронного зв`язку, зокрема направлення судових повісток на його електронну адресу.
Як зазначалося раніше, 03.08.2021 та 21.09.2021 детективами НАБУ на електронну адресу ОСОБА_5 направлено декілька повісток про виклик для допиту в якості. Проте, підозрюваний ОСОБА_5 до детектива для допиту не прибув, поважних причин неявки не повідомив.
Викладені факти та обставини, за яких ОСОБА_5 залишив територію України, його процесуальна поведінка під час досудового розслідування дають слідчому судді можливість дійти до переконання, що підозрюваний залишається на території іншої держави з метою уникнути кримінальної відповідальності, тобто ухиляється від слідства та суду. Та обставина, що залишення ОСОБА_5 території України у часі співпало із початком його кримінального переслідування, ставить під обґрунтований сумнів доводи захисту про те, що останній не повертається в Україну лише у зв`язку із його бажанням проживати на історичній батьківщині. 
З урахуванням наведеного, вважаю, що у даному випадку оголошення ОСОБА_5 в розшук, в тому числі міжнародний, є належною і достатньою обставиною для підтвердження факту наявності підстав для зупинення досудового розслідування.
З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга захисника ОСОБА_3 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307 КПК України, 

п о с т а н о в и в :

У задоволені скарги захисника ОСОБА_3 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на постанову детектива Національного антикорупційного бюро України про зупинення досудового розслідування – відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя                                                 ОСОБА_1