ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/16308/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого  судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                        Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Дніпровської митниці Держмитслужби
на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року (суддя Царікова О.В., м. Дніпро) у справі № 160/16308/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «ДТЗ»
до Дніпровської митниці Держмитслужби
про визнання протиправним та скасування рішення, -

встановив:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2021 у справі №160/16308/20 адміністративний позов ТОВ «Промислова компанія «ДТЗ» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110000/2020/000262/2 від 19.06.2020, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби на користь ТОВ «Промислова компанія «ДТЗ» судові витрати з оплати судового збору 5 604,91.
ТОВ «Промислова компанія «ДТЗ» у заяві (вх. №8085/21 від 02.02.2021) повідомлено суд першої інстанції про намір подати докази розміру судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу адвоката, які зазнав позивач під час розгляду цієї справи протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення у справі.
09.03.2021 позивачем подано до суду заяву (вх. №18439/21), до якої додані докази понесених ТОВ «Промислова компанія «ДТЗ» витрат на професійну правничу допомогу у справі №160/16308/20 у розмірі 4 000 грн., а саме:
- Специфікацію (додаток №2/21 від 03.03.2021) до договору про надання професійної правничої допомоги від 25.07.2020;
- Акт здачі-приймання наданих послуг від 03.03.2021;
- Рахунок №2/21 від 03.03.2021;
- Копію платіжного доручення №21581 від 04.03.2021.
Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2021 заяву ТОВ «Промислова компанія «ДТЗ» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу в адміністративній справі №160/16308/20 задоволено частково. З Дніпровської митниці Держмитслужби стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Промислова компанія «ДТЗ» витрати на правничу допомогу у розмірі 3 600 грн. 00 коп. У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.
Вказане рішення суду першої інстанції мотивовано підтвердженням заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 600 грн. При цьому, суд першої інстанції вказав на недоцільність присудження на користь позивача витрат у сумі 400 грн., понесених ним у зв`язку із наданням адвокатом консультації, оскільки вказана послуга не має безпосереднього зв`язку із розглядом цієї справи.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Дніпровська митниця Держмитслужби оскаржила його в апеляційному порядку.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник заперечив проти задоволення вимог позивача щодо стягнення сукупно 2 100 грн. на відшкодування витрат позивача, понесених у зв`язку з виготовленням позовної заяви та письмової відповіді на відзив, оскільки у провадженні суді перебуває близько 100 справ між цими сторонами з аналогічним предметом спору. Тому, кількість часу, який визначено позивачем для надання вказаних послуг є, на думку скаржника, явно завищеним. Також, вказав, що вивчення судової практики, а також аналіз законодавства, формування та узгодження позиції по справі згідно правового аналізу ситуації, не є окремим видом правової допомоги, а є складовою процесу написання позовної заяви. Відповідно, вказані витрати не можуть підлягати окремій компенсації за рахунок скаржника. Крім того, скаржник вказав, що надане позивачем платіжне доручення, а також договір про надання професійної правничої допомоги не містять посилання на її надання саме у межах цієї справи, або посилання на спірне рішення про коригування митної вартості. Отже, заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу не підтверджені належними документами. Враховуючи зазначене, скаржник просить додаткове рішення суду першої інстанції в частині задоволення заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати та винести нове рішення про відмову у задоволенні вказаної заяви у повному обсязі.
Отримавши матеріали апеляційної скарги, позивач відзиву на неї не надав.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1, ч. 3 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 7 вказаної статті).
Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Отже, вимоги позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань скаржника витрат на професійну правничу допомогу є нормативно обґрунтовані, що скаржником не заперечується.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані посиланням на неспівмірність заявленого адвокатом позивача часу на надання послуг з підготовки позовної заяви та відповіді на відзив враховуючи чисельність аналогічних спорів, що перебувають у процесі судового розгляду між цими ж сторонами, а також тим, що у наданих позивачем на підтвердження витрат документах відсутній зв`язок з розглядом саме цієї справи.
Отже вирішенню у межах цієї справи підлягають саме вказані питання у межах відшкодування витрат на суму 3600 грн., вимоги про стягнення яких були задоволені судом першої інстанції.
При вирішенні спору колегія суддів виходить з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що представництво інтересів ТОВ «Промислова компанія «ДТЗ» у справі №160/16308/20 здійснював адвокат Молочок Андрій Олександрович, що здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1879 від 14.07.2008.
Судом встановлено, що між адвокатом Молочком А.О. та ТОВ «Промислова компанія «ДТЗ» укладено договір про надання професійної правничої допомоги від 25.07.2020 (а.с. 57).
На виконання вимог вказаного договору позивачем та його представником складено Специфікацію (додаток) за №2/21 від 03.03.2021, згідно якої останні узгодили оплату наданих адвокатом послуг на суму 4 000, 00 грн., які полягали у наступному:
- Консультація (аналіз наданих клієнтом документів, випрацювання та узгодження правової позиції щодо можливості оскарження рішень митного органу та тактики ведення процесу) (60 хв./1 год.) на суму 400,00 грн.;
- Складання позовної заяви (аналіз законодавства, судової практики з аналогічних правовідносин, складання тексту позовної заяви, збір та аналіз письмових доказів, виготовлення копій з документів, що додані до позовної заяви, подання позову з додатками до канцелярії суду) (240 хв./3 год.) на суму 1500, 00 грн.;
- Складання письмової відповіді на відзив на позовну заяву (аналіз правової позиції відповідача, його доводів та аргументів проти обставин, зазначених у позовній заяві, правових норм, судової практики, складання тексту відповіді на відзив, направлення її копії відповідачу та подання її до канцелярії суду) (120 хв./2 год.) на суму 600, 00 грн.;
- Участь у судових засіданнях 02.02.2020, 02.03.2020 (90 хв./1,5 год.) на суму 1500, 00 грн. (а.с. 111).
Аналогічний обсяг послуг наданих адвокатом позивачу зазначено в Акті здачі-приймання наданих послуг від 03.03.2021 та Рахунку №2/21 від 03.03.2021 (в рахунку допущено описку у датах судових засідань, в яких представник позивача приймав участь під час судового розгляду цієї справи) (а.с. 112, 113).
Оплата ТОВ «Промислова компанія «ДТЗ» вищевказаних послуг підтверджується копією платіжного доручення №21581 від 04.03.2021 на суму 4000, 00 грн. (а.с. 114).
Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про підтвердження позивачем понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 600 грн., що включає: складання позовної заяви, складання письмової відповіді на відзив на позовну заяву, а також участь адвоката у судових засіданнях 02.02.2020, 02.03.2020.
При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на необґрунтованість витрат позивача на складання позовної заяви та складання письмової відповіді на відзив на позовну заяву, оскільки факт перебування на цей час сотні аналогічних справ між цими самими сторонами з аналогічним предметом спору у судах різної інстанції митним органом не доведено. Також, митним органом не доведено прийняття участі саме адвокатом Молочком А.О. у розгляді інших справ за участі цих же самих сторін.
Що стосується відсутності зв`язку між наданими позивачем документами та розглядом саме цієї справи, колегія суддів зазначає, що вказане твердження митного органу спростовано матеріалами справи, оскільки надана позивачем специфікація (додаток №2/21 від 03.03.2021) до договору про надання професійної правничої допомоги від 25.07.2020 та акт здачі-приймання наданих послуг від 03.03.2021 містять посилання саме на розгляд справи № 160/16308/20 (а.с. 111, 112).
Рахунок №2/21 від 03.03.2021 містить посилання на вказані специфікацію та акт виконаних робіт (а.с. 113).
Водночас, зі змісту платіжного доручення № 21581 від 04.03.2021 вбачається, що оплата згідно нього здійснена відповідно о рахунку №2/21 від 03.03.2021 (а.с. 114).
Таким чином, зі змісту документів, наданих позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, вбачається, що вказані витрати понесені останнім саме у зв`язку з розглядом цієї справи № 160/16308/20.
З огляду на це, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби – залишити без задоволення.
Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року у справі № 160/16308/20 – залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий   суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко