Ухвала
 
27 жовтня 2021 року
м. Київ
 
справа № 161/17103/20
провадження № 61-17084ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів.
 
В обґрунтування позову зазначала, що рішенням Луцького міськрайонного суду від      16 грудня 2019 року з ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 250 доларів США щомісячно. 
 
Вказувала, що такий розмір аліментів для утримання сина не є достатнім. 
 
Оскільки матеріальний стан платника аліментів є значно кращим, так як останній отримує орієнтовно 4 000 доларів США на місяць, вважала, що має право на зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від його заробітку (доходу).
Враховуючи вищевикладене, просила змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на ј частку всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
 
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2021 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
 
Встановивши, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що можуть бути підставою для зміни способу стягнення аліментів, визначеного рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2019 року, яким з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 250 доларів США щомісячно, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відмову у задоволенні позову.
 
18 жовтня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернуласьдо Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
 
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 
 
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
 
Предметом позову у цій справі є зміна способу та розміру стягнення аліментів, а тому справа є малозначною в силу положень ЦПК. 
 
При цьому Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
 
Враховуючи те, що касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментіввідмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	О. В. Ступак     І. Ю. Гулейков     Г. І. Усик