ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/700/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  30 вересня 2021 року                                                                                      м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Федотова І.В.,
суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просила:
- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області по невиплаті пенсії ОСОБА_1 на визначений нею банківський рахунок, протиправними та дискримінаційними;
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області стосовно відмови у виплаті пенсії ОСОБА_1 на визначений нею банківський рахунок, протиправними та дискримінаційними;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, викладене у листі №2500-0402-8/28187 від 04.08.2020 року, про незаконну відмову у виплаті пенсії на визначений, ОСОБА_1 , банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у Жовтневому відділенні Запорізького Регіонального управління «ПриватБанку»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виплачувати пенсійні кошти ОСОБА_1 на визначений нею банківський рахунок № НОМЕР_1 , який відкрито у Жовтневому відділенні Запорізького Регіонального управління «ПриватБанку», МФО 313399, код - 14360570.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у виплаті пенсії ОСОБА_1 , на визначений нею банківський рахунок, протиправними та дискримінаційними. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виплачувати пенсійні кошти ОСОБА_1 , на визначений нею банківський рахунок, № НОМЕР_1 , який відкрито у Жовтневому відділенні Запорізького Регіонального управління АТ КБ «ПриватБанку», МФО 313399, код - 14360570. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністартивного позову відмовити.
Доводи апелянта ґрунтуються на тому, що абзацом 1 пункту 10 Постанови №1596 передбачено, що заява про виплату пенсії або грошової допомоги, або заява про виплату пенсії, або грошової допомоги з відкриттям рахунка, подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України.
Відтак, позивач повинна була сама з`явитися до головного управління для подання заяви про зміну банківських реквізитів для перерахунку пенсійних виплат.
Однак, на думку апелянта, суд першої інстанції на власний розсуд розтлумачив поняття особистого звернення, не навівши при цьому жодних аргументів, на підставі яких він виходив з таких міркувань.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивачка з 1994 року виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю.
Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 січня 2017 року у справі 750/10173/16-а за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов`язання вчинити певні дії, адміністративний позов задоволений частково: зобов`язано Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату призначеної пенсії за вислугу років в розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» чинними на момент нарахування та виплати пенсії, з урахуванням матеріалів пенсійної справи починаючи з 01.06.2016; в решті позовних вимог відмовлено. 
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України задоволено частково; постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2017 року скасовано та ухвалено у справі нову постанову наступного змісту: визнати протиправним рішення Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 , у поновленні виплати раніше призначеної пенсії; зобов`язано Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянці України виплату раніше призначеної з 16.02.1993 року пенсії, починаючи з 26 квітня 2016 року; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що пенсія позивачці з 19.07.2017 по 19.06 2020 перераховувалась на розрахунковий рахунок в АТ «Ощадбанк».
13.07.2020 позивачка направила на адресу відповідача заяву про перерахування їй сум пенсії на її поточний рахунок, який відкрито у Жовтневому відділенні Запорізького регіонального управління ПАТ КБ «Приватбанк», яку відповідач отримав 21.07.2020.
Листом від 04.08.2020 №2500-0402-8/28187 позивачку повідомлено про неможливість взяття до уваги заяву позивачки з підстав пункту 10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року № 662) заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку. Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку.
Позивач, не погоджуючись з відмовою відповідача у виплаті пенсії на визначений нею банківський рахунок, звернулася до адміністративного суду з позовною заявою.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачка як громадянка України незалежно від країни свого проживання вправі користуватися конституційними правами, в тому числі й правом на пенсійне забезпечення.
Крім того, відповідач не заперечує того факту, що підпис у заяві про виплату пенсії належить позивачці, особа якої була посвідчена українським паспортом громадянина України для виїзду за кордон.
При цьому, під особистим зверненням пенсіонера, про що йде мова у пункті 10 Порядку №1596, суд першої інстанції розуміє особисте підписання пенсіонером заяви про виплату пенсії, а не фізичне переміщення цієї особистої заяви пенсіонера до приймальні відповідача.
Відтак, суд першої інстанції вбачає підстави для визнання протиправними та дискримінаційними дії відповідача щодо відмови у виплаті пенсії на визначений позивачем банківський рахунок.
Колегія суддів не може погодитись у повній мірі із зазначеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів, шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги в уповноважених банках визначений Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року №662) (далі по тексту - Порядок №1596).
У відповідності до пункту 4 Порядку №1596 виплата пенсій та грошової допомоги відповідно до цього Порядку здійснюється за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувачів в населених пунктах у межах України, в яких функціонують вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо).
Пунктом 10 цього ж Порядку передбачено, що заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку.
Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку.
Вищезазначені норми не містять вказівок на те, що одержувач позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18 вересня 2018 року у справі № 522/535/17.
Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем, позивачем на адресу відповідача було направлено засобами поштового зв`язку заяву за формою, затвердженою додатком №1 до Порядку №1596, в якій зазначено про відкриття банківського рахунку в банківській установі України та його реквізити для здійснення перерахування пенсійних виплат, а також копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 .
При цьому, відповідач не заперечує факт того, що підпис у заяві про виплату пенсії належить позивачу, особа якої була посвідчена копією паспорта.
З огляду на викладене, оскільки позивач звернулась до відповідача особисто, за допомогою засобів поштового зв`язку, із заявою про виплату пенсії або грошової допомоги відповідно до затвердженого законом зразка, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для відмови у виплаті пенсії ОСОБА_1 на визначений нею банківський рахунок.
Щодо позовних вимог в частині визнання дискримінаційними дій відповідача колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Тобто, чинним законодавством України не передбачено такого способу захисту порушених прав, як визнання дій, бездіяльності та рішень суб`єкта владних повноважень саме дискримінаційними, що, в свою чергу, свідчить про необґрунтованість заявлених позовних вимог в цій частині.
У той же час, апеляційний суд зазначає, що позивачем не доведено, а судом не встановлено, що позивач в межах спірних правовідносин піддавалась з боку відповідача будь-якій дискримінації, а також не встановлено, в чому саме вона полягає.
Відповідно до статті 317 КАС України підставами для, зокрема, зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Частиною четвертою вказаної статті закріплено, що зміна судового рішення може полягати у доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни судового рішення в резолютивній частині, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в редакції, з урахуванням вищевикладених мотивів судом.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити частково.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року змінити, виклавши абзац третій його резолютивної частини у наступній редакції:
«Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у виплаті пенсії ОСОБА_1 , на визначений нею банківський рахунок, протиправними».
В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення  шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя:                                                                      І.В. Федотов

Судді:                                                                                          Н.М. Єгорова

                                                                                                    Є.О. Сорочко