ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 вересня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/1702/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2021 (суддя Бондар М.В.) у справі  за позовом   ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименка Романа Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и В:
  
У лютому 2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1  до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича про відкриття виконавчого провадження №63529133 від 09.11.2020 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2021 адміністративний позов задоволено.
Рішення суду мотивоване тим, що приватний виконавець прийняв до виконання виконавчий документ, місце виконання якого знаходиться поза межами його виконавчого округу. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у відповідача не було  підстав для повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання, оскільки у виконавчому написі нотаріуса №37034 від 04.03.2021 року адреса місця проживання боржника вказана як: АДРЕСА_1 . Також, звертав увагу на те, що Закон України “Про виконавче провадження” не передбачає обов`язку виконавця перевіряти будь-яку інформацію стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження. Таким чином, відповідач вважає, що ним не порушено норми Закону України “Про виконавче провадження” та оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог вказаного Закону.
В письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Крім того, до суду надійшло клопотання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича про зупинення провадження у справі   №160/1702/21 до набрання законної сили судовим рішення касаційної інстанції у справі №380/9335/20. В обґрунтування вказаного клопотання, приватний виконавець посилаючись на положення п.5 ч.2   ст.236 КАС України, вказує про передачу Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду на розгляд судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян, до якої входить колегія суддів що розглядає справу, адміністративну справу №380/9335/20 яка є аналогічною до справи №160/1702/21.
Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у зупиненні провадження у справі №160/1702/21 з огляду на наступне.
Так, у відповідності до положень п.5 ч.2   ст. 236 КАС України   суд має право зупинити провадження у справі у разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.
Водночас, вказана норма є диспозитивною, тобто передбачає можливість суду у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду зупиняти провадження у справі або продовжувати розгляд справи.
Так, на переконання колегії суддів, подане приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Романом Васильовичем не містить обставин, які об`єктивно перешкоджають розгляду адміністративної справи №160/1702/21 і прийняттю судового рішення.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, 08.09.2014 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством “Дельта Банк” укладено договір №005-03516-080914 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки.
В розділі 6 договору “Підписи сторін та реквізити сторін” зазначено адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 .
08.09.2020 року приватним нотаріусом приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №37034, про звернення стягнення з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) заборгованості в сумі 24 309,14 грн. на користь ТОВ “Фінансова компанія “Аланд”.
На підставі заяви ТОВ “Фінансова компанія “Аланд” від 26.10.2020 року, постановою від 09.11.2020 року приватним виконавцем Клименко Р.В. відкрито виконавче провадження №63529133 про примусове виконання виконавчого напису №37034 від 08.09.2020 року.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, виходить з наступного.
Згідно п.3 ч.1   ст.3 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до цього   Закону   підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів.
Згідно п.1 ч.1   ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у   статті 3 цього Закону   за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до ч.3   ст.26 вказаного Закону, у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Згідно ч.1   ст.5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються   Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до ч.ч.1, 2   ст.22 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"   про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються зокрема: виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.
Згідно п.4 ч.2   ст.23 вказаного Закону, у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Відомості з Єдиного реєстру приватних виконавців України свідчать про те, що виконавчим округом приватного виконавця Клименка Р.В. визначено місто Київ.
Згідно ч.2   ст.25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до   Закону України "Про виконавче провадження"   знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Відповідно до ч.2   ст.24 Закону України "Про виконавче провадження", приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Згідно пункту 10 частини 4   статті 4 вказаного Закону, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Як свідчать встановлені обставини справи,   матеріали виконавчого провадження №63529133 не містять жодного документу, який би засвідчував вірність інформації про місце проживання позивача, яка зазначена у виконавчому написі нотаріуса №37034 від 08.09.2020 року: АДРЕСА_4 .
Також, матеріали виконавчого провадження №63529133 не містять жодних доказів, які б підтверджували вчинення відповідачем дій, спрямованих на з`ясування причини наявності розбіжності в адресі місця проживання позивача, яка зазначена у виконавчому написі нотаріуса та договорі; не містять жодних доказів щодо встановлення відповідачем адреси місця проживання позивача.

Отже, місце проживання та місце роботи боржника не відносяться до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Клименко Р.В. здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а виконавчий документ у виконавчому провадженні №63529133 прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи.
Відповідно до частини 1 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, визначає   Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003р. № 1382-IV   (далі - Закон № 1382-IV), відповідно до статті 3 якого місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.
Статтею 6 Закону № 1382-IV встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.
Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.
Тобто, саме зареєстроване місце проживання фізичної особи повинно вважатися місцем проживання для цілей визначення місця виконання рішення.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 242, 243,250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

               ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича -залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2021 - залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5   ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова