ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року	Львів	Справа № 460/3026/20 пров. № А/857/9537/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.
за участі секретаря судового засідання:           Вовка А.Ю. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області, 
на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року (суддя – Друзенко Н.В., час ухвалення – 15:21 год., місце ухвалення – м.Івано-Франківськ, дата складання повного тексту – 04.01.2021), 
в адміністративній справі №460/3026/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Квасилівський ливарно-механічний завод" до Головного управління ДПС у Рівненській області, 
про скасування податкових повідомлень-рішень, 

                                                                встановив:  

У квітні 2020 року позивач ТОВ "Квасилівський ливарно-механічний завод" звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ДФС у Рівненській області, в якому просив: 
1) скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.01.2020р. №0000053305, яким встановлено порушення з боку ТОВ «КЛМЗ» пп.14.1.180, пп.14.1.156, пп.14.1.175 пп.14.1 ст.14, п.31.1 ст.31, п.54.2 ст.54, абз.2 п.57.1 ст.57, п.168.1 ст.168, п.171.1 ст.171 та пп.«а» п.176.2 ст.176 ПК України та застосовано штрафні (фінансові) санкції на підставі п.127.1 ст.127 розділу 11 ПК України, у зв`язку з чим згідно з пп.54.3.5 п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені у сумі 352815,29 грн. (у тому числі 350552,12 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями та 2263,17 грн. - пені); 
2) скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.01.2020р. №00000460501, яким встановлено порушення з боку ТОВ «КЛМЗ» пп.14.1.11 пп.14.1.257 п.14.1 ст.14, п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України та застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано пеню) на підставі абз.2 п.123.1 ст.123 ПК України, у зв`язку з чим, згідно з пп.54.3.2 п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58, п.123.1 ст.123 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток у сумі 1552099,00 грн., у тому числі 1241679,00 грн. - сума грошового зобов`язання та 310420,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції; 
3) скасувати податкове повідомлення рішення від 25.03.2020р. №00004010501, яким встановлено порушення з боку ТОВ «КЛМЗ» п.192.3 ст.192, пп.«а» п.198.1, п.198.3 ст.198, ст.201 п.201.1, п.201.3, п.201.10 ст.201, п.23 підр.2 розд. XX ПК України та застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано пеню) на підставі абз.2 п.123.1 ст.123 ПК України, у зв`язку з чим, згідно з пп.54.3.2 п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58, п.123.1 ст.123 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у сумі 2393898,00 грн., у тому числі 1915119,00 грн. - сума грошового зобов`язання та 478780,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції. 
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 09.07.2020 року замінено відповідача ГУ ДФС у Рівненській області на належного відповідача ГУ ДПС у Рівненській області. 
Відповідач позовних вимог не визнав, вважаючи їх безпідставними, подав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовну повністю. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24.12.2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №0000053305 від 10.01.2020,  згідно якого ТзОВ "Квасилівський  ливарно - механічний завод" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем “податок на доходи фізичних осіб” на 352815,29 грн., у тому числі 0,00 грн. – за податковими зобов`язаннями, 350552,12 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 2263,17 грн. - за пенею. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №00000460501 від 10.01.2020 в частині збільшення ТзОВ "Квасилівський  ливарно - механічний завод" суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на 679355,00 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями: 543484,00грн., за штрафними санкціями: 135871 грн.. В решті вказане рішення залишено без змін. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №00004010501 від 25.03.2020 в частині збільшення ТзОВ "Квасилівський  ливарно - механічний завод" суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 2336764,00 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями: 1869411 грн., за штрафними санкціями: 467353,00 грн..  В решті вказане рішення залишено без змін. Стягнуто на користь ТзОВ "Квасилівський  ливарно - механічний завод" за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Рівненській області пропорційну суму сплаченого судового збору, а саме 16473,37 грн.. 
З цим рішенням суду першої інстанції від 24.12.2020 року не погодився відповідач Головне управління ДПС у Рівненській області та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що рішення суду в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню як таке, що прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, не відповідає обставинам справи та прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає в цій частині скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що за результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Квасилівський ЛМЗ» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 30.09.2019 прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 10.01.2020 року. 
Щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 10.01.2020р. №0000053305, згідно з яким ТОВ «Квасилівський ЛМЗ» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб» на 352815,29 грн., у тому числі 350552,12 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 2263,17 грн. за пенею, то відповідач зазначає, що в результаті аналізу розрахунків перевіркою було встановлено, що ТОВ “Квасилівський ЛМЗ” протягом місячних податкових періодів проводило виплату доходів фізичним особам у вигляді авансових платежів заробітної плати, розрахункових при звільненні, лікарняних за рахунок фонду соціального страхування та кінцевих сум нарахованої до виплати за місячний податковий період заробітної плати. При цьому, суми ПДФО на виплачені суми доходів в межах місячного періоду платником визначалися в довільному порядку. Вважає безпідставним покликання суду у рішенні на неправильний обрахунок контролюючим органом суми ПДФО є необґрунтованим. Відповідач неодноразово наголошував у судовому засіданні на тому, що належним та допустимим доказом визначення своєчасності виплати заробітної плати є банківські виписки, які наявні у позивача. Проте, суд не взяв до уваги, що на його вимогу надати докази на підтвердження нарахування і виплати заробітної плати працівникам в тій частині, яка не відповідає відомостям податкового органу, такі докази позивачем надані не були. Наголошує відповідач, що у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених Податкового кодексу України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 ПК України, а у разі якщо нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу, платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 127 ПК України. Згідно з розрахунком до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення контролюючим органом при несвоєчасній сплаті застосовано штрафні санкції відповідно до ст.126 ПК України. Не було спростовано факти, викладені в акті перевірки, щодо несвоєчасного перерахування підприємством до бюджету утриманого податку на доходи фізичних осіб і судом, а також не було перевірено наявність правових підстав для застосування до позивача штрафних санкцій на підставі пункту 126.1 статті 126. 
Щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 10.01.2020 року №00000460501 в частині 543484,00 грн. донарахованого податкового зобов`язання та 135871,00 грн. застосованої штрафної (фінансової) санкції за висновками про заниження позивачем доходу за 2017-2018 роки внаслідок безоплатно отриманих товарно-матеріальних цінностей, так як їх придбання у ТОВ «Метагор Трейд» не підтверджено, що підтверджується поясненнями ОСОБА_1 , який зазначений як перевізник у товарно-транспортних накладних, складених на перевезення ТМЦ від ТОВ "Метагор Трейд" до ТОВ "Квасилівський ЛМЗ". Крім того, до перевірки та на запит №1 від 25.11.2019р. про надання копій документів щодо здійснення взаєморозрахунків з ТОВ "Метагор Трейд" не надано товарно-транспортні накладні на транспортування ТМЦ на всі поставки ТМЦ. Перелік наданих ТТН наведено в додатку до акту перевірки, згідно з якими перевізником виступає ОСОБА_1 , який надає пояснення, що перевезення для ТОВ "Квасилівський J1M3" не здійснював, та в штаті водій Базилевський відсутній. В результаті чого позивачем занижено дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за період з 01.01.2017р. по 30.09.2019р., в результаті не віднесення до їх складу безоплатно отриманих ТМЦ на загальну суму 3019355,47 грн.. 
Щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 10.01.2020 року №00004010501 в частині 1265540,00 грн. податкового зобов`язання та 316385,00 гри штрафної (фінансової) санкції, донарахованих за висновками про завищення податкового кредиту за рахунок включення до його складу ПДВ по пільгових операціях (придбання металобрухту). Під час проведення перевірки встановлено, що ТОВ «Квасилівський ЛМЗ» придбавало у ПП "ВКО "МААНС", ТОВ "УКРЦЕМРЕМОНТ ПЛЮС", ТОВ "СВІТКОМ ТРЕЙД", ТОВ "ГЛОБАЛСІЛВЕР", ТОВ "СВІТКОМ ТРЕЙД", ПАТ "ГОЩАНСЬКИЙ ЗАВОД ПРОДТОВАРІВ", ТОВ "ЕМПЛАДА УНІВЕРС", TOB "РЕМТОН", TOB "АКТІМА ПЛЮС", ТОВ "ГРІНВІЛ КОМПАНІ", ТОВ "ТЕХЛОГІСТИКА", ТОВ "ХОЛДІНГ НІКО ГРУП" вироби зі сталі б/в, вироби чавунні (бувші у використанні) та відходи 11 чорних металів - позиції УКТ ЗЕД 7204: 7204 10 00 00 Відходи та брухт ливарного чавуну; 7204 49 10 00 Відходи та брухт чорних металів подрібнені (різані); 7204 49 90 00 Відходи та брухт чорних металів. Зазначає апелянт, що реєстрація податкових накладних на адресу ТОВ «Квасилівський ЛМЗ» по позиціях відходи та брухт чорних і кольорових металів товарних позицій 7204 згідно з УКТ ЗЕД проводилась з недотриманням вимог Податкового кодексу України. Відповідач зазначає, що під час розгляду скарги позивача Державною податковою службою України було встановлено, що в переліку відходів та брухту чорних металів, операції яких звільняються від оподаткування ПДВ, відсутній код УКТЗЕД 7201100. Таким чином, рішенням про результати розгляду скарги позивача скасовано податкове повідомлення-рішення від 01.01.2020 року №00000470501 в частині 48788,36 грн. донарахованого ПДВ та у відповідній частині застосовані штрафні санкції. На виконання зазначеного рішення про результати розгляду скарги ГУ ДПС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.03.2020 року №0000401501, яким визначено грошове зобов`язання з ПДВ в сумі 1915119,0 грн. та застосовано штрафну санкцію в сумі 478780,0 грн..
Щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 10.01.2020 року №00004010501 в частині 603871,00 грн. податкового зобов`язання та 150968,00 грн. штрафної (фінансової) санкції, донарахованих за висновками про завищення податкового кредиту за рахунок включення до його складу ПДВ по безтоварних операціях з  ТОВ «Метагор Трейд». Перевіркою встановлено нереальність господарських операцій з постачання товарів, робіт (послуг) та відповідно неправомірного формування податкового кредиту по операціях з ТOB "Метагор Трейд" на загальну суму 603871 грн. в т.ч. жовтень 2017р. на суму 200053 травень 2018р. 198389 грн, липень 2018р. 184117 грн, серпень 2018р. 21312 грн.. В порушення вимог Податкового кодексу України TОB "Квасилівський ЛМЗ" завищено податковий кредит з податку на додану вартість на загальну суму 603871 грн.. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить оскаржене рішення суду від 24.12.2020 року в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення по справі, яким в задоволенні позову відмовити повністю. 

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 22.07.2021 року відкрито апеляційне провадження у цій справі за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року. 
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 18.08.2021 року відмовлено у задоволенні заяви ТзОВ “Квасилівський ливарно-механічний завод” про закриття апеляційного провадження чи відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року, і справу призначено апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 22.09.2021 року. 
У зв`язку із неявкою в судове засідання на 22.09.2021 року представника позивача та заявленим клопотанням позивача про відкладення розгляду справи, апеляційний розгляд справи відкладено на 20.10.2021 року. 
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 20.10.2021 року відмовлено у задоволення заяви ТзОВ “Квасилівський ливарно-механічний завод” про відвід колегії суддів Гуляка В.В., Ільчишин Н.В., Гудима Л.Я.. У зв`язку із неявкою в судове засідання на 20.10.2021 року учасників справи апеляційний розгляд справи відкладено на 03.11.2021 року. Задоволено клопотання апелянта (відповідача) про надання можливості участі у справі представнику апелянта (відповідача) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «EasiCon». 
У засідання суду апеляційної інстанції на 03.11.2021 року учасники справи не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи не подавали, хоча належним чином усі були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи. Ухвала суду апеляційної інстанції від 20.10.2021 року про проведення судового засідання 03.11.2021 року в режимі відеоконференції із представником апелянта (відповідача) поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «EasiCon», не реалізована через відсутність такого зв`язку із представником відповідача. 
Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників). 
Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 03.11.2021 року заяву ТзОВ “Квасилівський ливарно-механічний завод” про відвід колегії суддів Гуляка В.В., Ільчишин Н.В., Гудима Л.Я. у цій справі залишено без розгляду. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, з врахуванням наступного. 

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Квасилівський ливарно-механічний завод” зареєстроване як юридична особа 25.02.2013; взяте на облік як платник податків з 26.02.2013, є платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва від 01.05.2013 №2000120038 (а.с. 29 Т.1). 
На підставі наказу №488 від 29.10.2019 та направлення №288/17-00-05-01, №287/17-00-05-01, №286/17-00-05-01, №285/17-00-05-01, №340/17-00-33-05 від 11.11.2019 року уповноваженими особами ГУ ДПС у Рівненській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ “Квасилівський ливарно-механічний завод” з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а  також дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 30.09.2019, за результатами якої складено акт №568/17-00-05-01/38623245  від 16.12.2019 року (а.с. 28-89 Т.1). 
Відповідно до висновків проведеної документальної планової виїзної перевірки ТОВ “Квасилівський ливарно-механічний завод” контролюючим органом встановлено, зокрема, такі порушення: 
- пп.14.1.11 пп.14.1.257 п.14.1 ст.14, п. 44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, внаслідок чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1241679 грн, в тому числі: за 2017 року на 217 398 грн, 2 квартал 2018 року на суму 288 470 грн, 3 квартал 2018 року на 184 887 грн, 2 квартал 2019 року на 211 745 грн, 3 квартал 2019 року на суму 339 180 грн.;
- п.192.3 ст.192, пп.“а” п.198.1, п.198.3 ст.198, ст.201 п.201.1, п.201.3, п.201.10 ст.201, п.23 підр.2 розд. XX ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на суму 1963907 грн, в тому числі: лютий 2017 року - 41500 грн, квітень 2017 року  - 54600 грн., травень 2017 року -  54920 грн., липень 2017 року - 123848 грн., серпень 2017 року - 246952 грн., жовтень 2017 року -  на суму 156698 грн., листопад 2017 року - 130582 грн., грудень 2017 року - 201213 грн., лютий 2018 року - 58004 грн., березень 2018 року - 69989 грн., травень 2018 року -  389982 грн., червень 2018 року - 15093 грн., липень 2018 року -  218505 грн., серпень 2018 року - 168027 грн., листопад 2018 року - 17653 грн., січень 2019 року - 4208 грн., липень 2019 року - 1133 грн, серпень 2019 року - 11000 грн.;
- пп.14.1.180, пп.14.1.156, пп.14.1.175 п.14.1 ст.14, п.31.1 ст.31, п.54.2 ст.54, абз.2 п.57.1 ст.57, п. 168.1 ст.168, п. 171.1 ст.171 та пп. “а” п.176.2 ст.176 ПК України, за якими встановлені: - несплата (неперерахування) до бюджету податковим агентом ТОВ “Квасилівський ливарно-механічний завод” узгоджених сум належного до сплати податку на доходи фізичних осіб після настання граничних термінів сплати податку де бюджету, передбачених п.168.1 ст.168 ПК України у випадках, коли виплата доходу на користь платників податків передувала сплаті податку на доходи фізичних осіб; - неподання податковим агентом платіжних доручень для перерахування належного до сплати податку на доходи фізичних осіб за граничними термінами сплати податку до бюджету в сумі 468357,09 грн, передбаченими п.168.1 ст.168 ПК України, а саме: 21.02.2017 в сумі 1412,10 грн., 28.02.2017 в сумі 39,56 грн., 19.05.2017 в сумі 1898,39 грн., 22.05.2017 в сумі 82,04 грн., 31.05.2017 в сумі 17,59 грн., 01.06.2017 в сумі 61,56 грн., 21.08.2017 в сумі 402,86 грн., 28.08.2017 в сумі 68,12 грн., 04.09.2017 в сумі 349,76 грн., 05.09.2017 в сумі 488,22 грн., 07.05.2018 в сумі 425,02 грн., 08.05.2018 в сумі 3279,12 грн., 16.05.2018 в сумі 1033,91 грн., 17.05.2018 в сумі 988,20 грн., 18.05.2018 в сумі 832,39 грн., 22.05.2018 в сумі 5173,53 грн., 23.05.2018 в сумі 334,37 грн., 05.06.2018 в сумі 487,70 грн., 07.06.2018 в сумі 2423,26 грн., 07.06.2018 в сумі 38,43 грн., 08.06.2018 в сумі 806,71 грн., 08.06.2018 в сумі 311,78 грн., 18.06.2018 в сумі 70,10 грн., 21.06.2018 в сумі 3095,66 грн., 22.06.2018 в сумі 382,33 грн., 27.06.2018 в сумі 38,44 грн., 06.07.2018 в сумі 1945,56 грн., 06.07.2018 в сумі 933,25 грн., 09.07.2018 в сумі 315,20 грн., 10.07.2018 в сумі 1000,55 грн., 12.07.2018 в сумі 12,96 грн., 12.07.2018 в сумі 626,27 грн., 13.07.2018 в сумі 96,05 грн., 20.07.2018 в сумі 3438,19 грн., 24.07.2018 в сумі 2983,35 грн., 24.07.2018 в сумі 604,35 грн., 27.07.2018 в сумі 233,18 грн., 06.08.2018 в сумі 533,61 грн., 06.08.2018 в сумі 1349,57 грн., 07.08.2018 в сумі 2726,56 грн., 07.08.2018 в сумі 64,11 грн., 10.08.2018 в сумі 1851,00 грн., 10.08.2018 в сумі 264,26 грн., 13.08.2018 в сумі 381,83 грн., 16.08.2018 в сумі 57,08 грн., 16.08.2018 в сумі 56,55 грн., 17.08.2018 в сумі 228,97 грн., 17.08.2018 в сумі 1080,62 грн., 17.08.2018 в сумі 1011,07 грн., 21.08.2018 в сумі 3081,15 грн., 07.09.2018 в сумі 2703,79 грн., 07.09.2018 в сумі 305,01 грн., 12.09.2018 в сумі 663,75 грн., 19.09.2018 в сумі 490,38 грн., 21.09.2018 в сумі 3599,20 грн., 27.09.2018 в сумі 268,54 грн., 27.09.2018 в сумі 289,34 грн., 28.09.2018 в сумі 876,48 грн., 05.10.2018 в сумі 593,46 грн., 05.10.2018 в сумі 949,96 грн., 12.10.2018 в сумі 141,46 грн., 22.10.2018 в сумі 1860,14 грн., 26.10.2018 в сумі 762,44 грн., 26.10.2018 в сумі 2,55 грн., 30.10.2018 в сумі 622,26 грн., 01.11.2018 в сумі 1169,07 грн., 06.11.2018 в сумі 1019,47 грн., 06.11.2018 в сумі 761,82 грн., 07.11.2018 в сумі 1088,65 грн., 07.11.2018 в сумі 310,77 грн., 21.11.2018 в сумі 494,51 грн, 22.11.2018 в сумі 880,68 грн, 30.11.2018 в сумі 344,06 грн, 03.12.2018 в сумі 553,05 грн, 03.12.2018 в сумі 115,02 грн, 04.12.2018 в сумі 44,76 грн, 08.12.2018 в сумі 8177,1 грн, 10.12.2018 в сумі 412,21 грн, 29.12.2018 в сумі 8485,66 грн, 31.12.2018 в сумі 584,1 грн, 04.01.2019 в сумі 343,63 грн, 10.01.2019 в сумі 153,04 грн, 14.01.2019 в сумі 70,57 грн, 23.01.2019 в сумі 6552,44 грн, 25.01.2019 в сумі 6170,13 грн, 28.01.2019 в сумі 47,72 грн, 31.01.2019 в сумі 410,33 грн, 05.02.2019 в сумі 72,42 грн, 11.02.2019 в сумі 572,6 грн, 11.02.2019 в сумі 273,12 грн, 14.02.2019 в сумі 4990,11 грн, 15.02.2019 в сумі 74,88 грн, 21.02.2019 в сумі 369,66 грн, 21.02.2019 в сумі 731,10 грн, 28.02.2019 в сумі 17400,35 грн, 05.03.2019 в сумі 393,93 грн, 07.03.2019 в сумі 1174,12 грн, 07.03.2019 в сумі 261,71 грн, 15.03.2019 в сумі 1007,77 грн, 18.03.2019 в сумі 1007,77 грн., 19.03.2019 в сумі 1007,77 грн, 19.03.2019 в сумі 465,37 грн, 21.03.2019 в сумі 1007,77 грн, 21.03.2019 в сумі 1070,81 грн, 22.03.2019 в сумі 1007,77 грн, 22.03.2019 в сумі 181,04 грн, 25.03.2019 в сумі 1007,77 грн, 25.03.2019 в сумі 324,12 грн, 28.03.2019 в сумі 44865,86 грн, 31.03.2019 в сумі 10622,6 грн, 02.04.2019 в сумі 500,42 грн, 02.04.2019 в сумі 80,09 грн, 05.04.2019 в сумі 1545,53 грн, 05.04.2019 в сумі 164,90 грн, 10.04.2019 в сумі 697,58 грн, 10.04.2019 в сумі 1151,02 грн, 15.04.2019 в сумі 548,68 грн, 15.04.2019 в сумі 477,16 грн, 19.04.2019 в сумі 32,7 грн, 22.04.2019 в сумі 776,37 грн, 22.04.2019 в сумі 762,71 грн, 26.04.2019 в сумі 7318,26 грн, 26.04.2019 в сумі 1439,38 грн, 27.04.2019 в сумі 992,93 грн, 03.05.2019 в сумі 2018,96 грн, 03.05.2019 в сумі 456,53 грн, 06.05.2019 в сумі 495,80 грн, 06.05.2019 в сумі 354,04 грн, 07.05.2019 в сумі 1528,78 грн, 13.05.2019 в сумі 1531,35 грн, 13.05.2019 в сумі 1173,98 грн, 14.05.2019 в сумі 582,78 грн, 14.05.2019 в сумі 437,75 грн, 16.05.2019 в сумі 1006,83 грн, 17.05.2019 в сумі 9310,39 грн, 17.05.2019 в сумі 2183,51 грн, 25.05.2019 в сумі 23017,69 грн, 31.05.2019 в сумі 20373,34 грн., 11.06.2019 в сумі 562,22 грн, 14.06.2019 в сумі 1889,93 грн, 14.06.2019 в сумі 720,91 грн, 21.06.2019 в сумі 6023,83 грн, 21.06.2019 в сумі 1238,65 грн, 27.06.2019 в сумі 19149,9 грн, 27.06.2019 в сумі 1731,52 грн, 30.06.2019 в сумі 1320,67 грн, 04.07.2019 в сумі 2162,61 грн, 04.07.2019 в сумі 117,79 грн, 05.07.2019 в сумі 1000,04 грн, 05.07.2019 в сумі 165 грн, 10.07.2019 в сумі 810,98 грн,10.07.2019 в сумі 383,62 грн, 11.07.2019 в сумі 1247,9 грн, 11.07.2019 в сумі 429,96 грн, 17.07.2019 в сумі 1782,72 грн, 18.07.2019 в сумі 54244,73 грн, 24.07.2019 в сумі 486,85 грн, 26.07.2019 в сумі 12780,60 грн, 30.07.2019 в сумі 14665,46 грн, 30.07.2019 в сумі 1175,47 грн, 31.07.2019 в сумі 281,7 грн, 01.08.2019 в сумі 501,42 грн, 01.08.2019 в сумі 749,6 грн, 02.08.2019 в сумі 89,86 грн, 07.08.2019 в сумі 15610,56 грн, 07.08.2019 в сумі 489,41 грн, 08.08.2019 в сумі 8444,67 грн, 08.08.2019 в сумі 822,72 грн, 13.08.2019 в сумі 748,55 грн, 21.08.2019 в сумі 14876,28 грн, 22.08.2019 в сумі 165,41 грн, 06.09.2019 в сумі 13894,55 грн, 06.09.2019 в сумі 351,48 грн, 09.09.2019 в сумі 785,18 грн, 10.09.2019 в сумі 473,48 грн, 13.09.2019 в сумі 781,6 грн, 20.09.2019 в сумі 12615,39 грн.. 
На підставі вищезазначених висновків ГУ ДПС у Рівненській області 10 січня 2020 року винесено податкові повідомлення-рішення: 
- №0000053305, згідно якого ТОВ “Квасилівський  ливарно - механічний завод” збільшено суму грошового зобов`язання за платежем “податок на доходи фізичних осіб” на 352815,29 грн., у тому числі 0,00 грн. – за податковими зобов`язаннями, 350552,12 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 2263,17 грн. - за пенею (а.с. 125-130 Т.1); 
- №00000460501, згідно якого ТОВ “Квасилівський  ливарно - механічний завод” збільшено суму грошового зобов`язання за платежем “податок на прибуток” на 1552099,00 грн., в тому числі 1241679,00 грн. - за податковими зобов`язаннями,  310420,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с. 131-132 Т.1); 
- №00000470501, згідно якого ТОВ “Квасилівський  ливарно - механічний завод” збільшено суму грошового зобов`язання за платежем “податок на додану вартість” на 2454884,00 грн., в тому числі 1963907,00 грн. - за податковими зобов`язаннями,  490977,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с. 133-134 Т.1). 
21.01.2020 в порядку адміністративного оскарження ТОВ “Квасилівський  ливарно - механічний завод” звернулось до Державної податкової служби України зі скаргою про скасування податкових повідомлень-рішень №№0000053305, 00000470501, 00000460501 від 10.01.2020 (а.с. 90-111 Т.1). 
Рішенням Державної податкової служби України №10585/6/99-00-08-05-01-06 від 23.03.2020 скаргу платника податків задоволено частково, а саме, податкове повідомлення- рішення №00000470501 від 10.01.2020 скасовано в частині донарахування податкового  зобов`язання з ПДВ на суму 48788,36 грн. і у відповідній частині штрафні санкції, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення та решта податкових повідомлень-рішень залишено без змін (а.с. 114-124 Т.1). 
Тому, ГУ ДПС у Рівненській області замість податкового повідомлення-рішення №00000470501 від 10.01.2020 року винесено нове податкове повідомлення рішення №00004010501 від 25.03.2020 року, згідно якого ТОВ “Квасилівський  ливарно - механічний завод” збільшено суму грошового зобов`язання за платежем “податок на додану вартість” на 2393898,00 грн., в тому числі 1915119,00 грн. - за податковими зобов`язаннями, 478780,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с. 140-142 Т.1). 
Не погоджуючись із винесеними ППР, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. 

Ухвалюючи рішенням у справі від 24.12.2020 року, суд першої інстанції визнав протиправним та скасував повністю податкове повідомлення-рішення №0000053305 від 10.01.2020 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем “податок на доходи фізичних осіб” на 352815,29 грн. (у тому числі 0,00 грн. – за податковими зобов`язаннями, 350552,12 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 2263,17 грн. - за пенею). Також суд частково визнав протиправним і скасував податкове повідомлення-рішення №00000460501 від 10.01.2020, в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на 679355,00 грн. (в тому числі за податковими зобов`язаннями: 543484,00грн.,  за штрафними санкціями: 135871 грн.). Також суд частково визнав протиправним і скасував податкове повідомлення-рішення №00004010501 від 25.03.2020, в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 2336764,00 грн. (в тому числі за податковими зобов`язаннями: 1869411 грн., за штрафними санкціями: 467353,00 грн.). У решті частинах вказані ППР суд залишив без змін. 

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції у частині залишення без змін податкових повідомлень-рішень, позивач ТОВ "Квасилівський ливарно - механічний завод" звернувся з апеляційною скаргою. 
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2021 року у вказаній справі апеляційну скаргу ТОВ "Квасилівський ливарно - механічний завод" залишено без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24.12.2020 року у справі № 460/3026/20 в оскаржуваній частині - залишено без змін (апеляційне провадження №А/857/4158/21). 

Водночас, відповідач Головне управління ДПС у Рівненській області не погодилось з рішенням суду першої інстанції від 24.12.2020 року в частині задоволення позовних вимог, та подало апеляційну скаргу, яка є предметом розгляду апеляційного суду у цьому апеляційному провадженні №А/857/9537/21. 
За правилами, що визначені частиною 1 статтею 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги за відсутності підстав виходу за такі межі. 
Отже, предметом апеляційного перегляду в даному провадженні є рішення суду першої інстанції від 24.12.2020 року в частині задоволених позовних вимог, в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача. 

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. 
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України). 
Надаючи оцінку правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення №0000053305 від 10.01.2020, згідно якого ТОВ “Квасилівський  ЛМЗ ” збільшено суму грошового зобов`язання за платежем “податок на доходи фізичних осіб” на 352815,29 грн., у тому числі 0,00 грн. - за податковими зобов`язаннями, 350552,12 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 2263,17 грн. - за пенею, судом враховується, що розрахунки своєчасності перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати наведені в реєстрі №1, що знаходиться безпосередньо в акті перевірки (а.с. 54-64 Т.1) і саме на їх підставі була визначена сума штрафної санкції та пені. 
У вказаному реєстрі відображено такі дані: суму заробітної плати до виплати; місяць, за який належало виплати заробітну плату; дату фактичної виплати; сальдо по заробітній платі; дані про нарахування зарплати по К-т рах.641/3; суму ПДФО, яку слід перерахувати; суму ПДФО яку фактично перераховано та строки  перерахування по Д-ту рах.641/3; кінцеве сальдо. 
Відповідно до п.168.1 ст.168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. Якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку. Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання). Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду. 
Ставки податку на доходи фізичних осіб встановлені у статті 167 ПК України. 
Згідно із пунктом 167.1 цієї статті, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами. 
Пунктом 164.1 ст.164 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід – це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного  року.  Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного  доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу. До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту). 
В той же час, за нормою п.169.1 ст.169 ПК України, платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги: у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку (пп.169.1.1.);  у розмірі, що дорівнює 100 відсоткам суми пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 цього пункту, - для платника податку, який утримує двох чи більше дітей віком до 18 років, - у розрахунку на кожну таку дитину (169.1.2.);  у розмірі, що дорівнює 150 відсоткам суми пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 цього пункту, - для такого платника податку, який: а) є одинокою матір`ю (батьком), вдовою (вдівцем) або опікуном, піклувальником - у розрахунку на кожну дитину віком до 18 років; б) утримує дитину з інвалідністю - у розрахунку на кожну таку дитину віком до 18 років; в) є особою, віднесеною законом до першої або другої категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, включаючи осіб, нагороджених грамотами Президії Верховної Ради УРСР у зв`язку з їх участю в ліквідації  наслідків Чорнобильської катастрофи; г) є учнем, студентом, аспірантом, ординатором, ад`юнктом; ґ) є особою з інвалідністю I або II групи, у тому числі з дитинства, крім осіб з інвалідністю, пільга яким визначена підпунктом "б" підпункту 169.1.4 цього пункту; д) є особою, якій присуджено довічну стипендію як громадянину, що зазнав переслідувань за правозахисну діяльність, включаючи журналістів; е) є учасником бойових дій на території інших країн у період після Другої світової війни, на якого поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", крім осіб, визначених у  підпункті "б" підпункту 169.1.4 цього пункту (169.1.3.);  у розмірі, що дорівнює 200 відсоткам суми пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 цього пункту, - для такого платника податку, який є: а) Героєм України, Героєм Радянського Союзу, Героєм Соціалістичної Праці або повним кавалером ордена Слави чи ордена Трудової Слави, особою, нагородженою чотирма і більше медалями "За відвагу"; б) учасником бойових дій під час Другої світової війни або особою, яка у той час працювала в тилу, та особою з інвалідністю I і II групи, з числа учасників бойових дій на території інших країн у період після Другої світової війни, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; в) колишнім в`язнем концтаборів, гетто та інших місць примусового утримання під час Другої світової війни або особою, визнаною репресованою чи реабілітованою; г) особою, яка була насильно вивезена з території колишнього СРСР під час Другої світової війни на територію держав, що перебували у стані війни з колишнім СРСР або були окуповані фашистською Німеччиною та її союзниками; ґ) особою, яка перебувала на блокадній території колишнього Ленінграда (Санкт-Петербург, Російська Федерація) у період з 8 вересня 1941 року по 27 січня 1944 року (169.1.4.). 
Відповідно до пп.169.4.1. п.169.4 ст.169 ПК України, податкова соціальна пільга застосовується до доходу, нарахованого на користь платника податку протягом звітного податкового місяця як заробітна плата (інші прирівняні до неї відповідно до законодавства виплати, компенсації та винагороди), якщо його розмір не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, помноженого на 1,4 та округленого до найближчих 10 гривень. При цьому граничний розмір доходу, який дає право на отримання податкової соціальної пільги одному з батьків у випадку та у розмірі, передбачених підпунктом 169.1.2 та підпунктами “а” і “б” підпункту 169.1.3 пункту 169.1 цієї статті, визначається як добуток суми, визначеної в абзаці першому цього підпункту, та відповідної кількості дітей. Якщо платник податку отримує доходи у вигляді заробітної плати за період її збереження згідно із законодавством, у тому числі за час відпустки або перебування платника податку на лікарняному, то з метою визначення граничної суми доходу, що дає право на отримання податкової соціальної пільги, та в інших випадках їх оподаткування, такі доходи (їх частина) відносяться до відповідних податкових періодів їх нарахування. 
За наведеного та з врахуванням визначеної пунктом 167.1 статті 167 ПК України ставки податку на рівні 18% бази оподаткування, податок на доходи фізичних осіб у вигляді заробітної плати розраховується за формулою: ПДФО = (ЗП - ПСП) х 18%, де ЗП – заробітна плата, а ПСП – податкова соціальна пільга. 
Судом встановлено, що наведений в Реєстрі №1 розрахунок базується на зведених даних бухгалтерського обліку позивача та на підставі аналізів рахунків, які надавалися позивачем під час перевірки. У деяких з тих періодах, які відображені відповідачем в Реєстрі №1  як періоди, де зафіксовано від`ємне значення сальдо рахунків між нарахованим і сплаченим ПДФО, за даними позивача також фіксується від`ємне значення у деяких інших сумах. Однак недоїмки виникали і закривалися в межах певних місячних періодів і не виходили за межі відповідного місяця. 
Надаючи правову оцінку вказаним розрахункам, наведених ревізором у реєстрі №1 акту перевірки, суд констатує, що вони здійснені не на підставі формули ПДФО = (ЗП - ПСП) х 18%. 
Так, співставленням даних колонок “виплачено заробітної плати (доходу)” і “слід перерахувати ПДФО” суд встановив, що сума ПДФО не дорівнює 18% суми виплаченої   заробітної плати, не говорячи вже про відсутність в такому реєстрі будь-яких даних про суми  податкової соціальної пільги (а.с. 54-64 Т.1). 
Зокрема, 17.02.2017 вказано про виплату позивачем заплати в розмірі 63252 грн. і про те, що з такого доходу слід перерахувати ПДФО на рівні 12836,83 грн., в той час як:  63252 х 18% = 11385,36 грн.;  17.02.2917 вказано про виплату заплати  в сумі 194,93  грн., і про те, що з такого доходу слід перерахувати ПДФО 39,56 грн., в той час як  194,93 х 18% = 35,09 грн.; 19.05.2017 вказано про виплату зарплати в сумі 67780,00 грн. і про те, що з такого доходу слід перерахувати ПДФО на рівні 14086,80 грн., в той час як 67780,00  х 18% = 12200,40 грн.; 22.05.2017 вказано про виплату зарплати на рівні 394,72 грн., і про те, що з такого доходу слід перерахувати ПДФО на рівні 82,04 грн., в той час як 394,72 х 18% = 71,05 грн.. 
Суд звертає увагу, що при врахуванні податкової соціальної пільги суми ПДФО, який належало перерахувати, матимуть ще менші значення. Аналогічна ситуація з розрахунками по усіх податкових періодах, і при цьому, в переважній більшості  періодів сальдо між нарахованим і сплаченим ПДФО має позитивне значення, що свідчить про переплату, а не про недоїмку. 
Фактично, застосована податковим  органом методологія  розрахунків зводиться до того, що сума ПДФО визначається не прямо пропорційно до суми фактично виплаченої заробітної плати, а з урахуванням того, що у платника періодично утворюється заборгованість по заробітній платі перед працівниками, відповідно до чого, під час розрахунку застосовується коефіцієнт у вигляді відсоткового співвідношення між нарахованою та фактично виплаченою заробітною платою.  Оскільки така методологія прямо суперечить положенням Податкового кодексу України,  суд першої інстанції підстав не прийняв до уваги розрахунки відповідача як обґрунтовані і законні. 
Відповідно до приписів пп.168.4.7 п.168.4 ст.168 ПК України, відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід. 
Згідно із п.126.1 ст.126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті, тобто щодо сплати акцизного збору) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;  при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу. 
Згідно ж п.127.1 ст.127 ПК України, не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.  Ті самі дії, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. 
Отже, диспозиція статті 127 ПК України встановлює відповідальність за порушення правил нарахування та сплати податків у джерела виплати. Згідно цієї статті, підставою відповідальності є не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків. 
Дане правопорушення може бути вчинено шляхом бездіяльності та полягати в не нарахуванні, неутриманні та/або несплаті податкового зобов`язання. Крім того, додатково встановлено умови вчинення такого правопорушення: до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків. 
Відтак, положення статті 127 ПК України встановлюють міру відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено статтею 126 Податкового кодексу України, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу. 
Водночас, положення статті 126 ПК України застосовується у випадку, коли має місце факт сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання, але несвоєчасно, тобто з порушенням строків. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати. 
Таким чином, для визначення відповідальності у вигляді штрафних санкцій згідно з нормами статті 126 або ж статті 127 ПК України, насамперед підлягає з`ясуванню яка з дій сталася першою:  виплата доходу чи сплата податку, хоча і з порушенням строку. 
Якщо до моменту виплати доходу на користь громадян податковий агент, хоча і з порушенням передбаченого статтею 168 ПК України строку, сплачує суму податку, то застосуванню підлягає стаття 126 Податкового кодексу України. Аналогічні наслідки мають місце у разі їх одночасної сплати. 
Якщо ж виплата доходу передувала сплаті податку, податковий агент має нести відповідальність на підставі статті 127 ПК України. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з метою визначення відповідальності за статтями 126 та 127 ПК України, базовим є факт виплати заробітної плати при несвоєчасному перерахуванню/неперерахуванню до бюджету податку на доходи фізичних осіб. 
Матеріалами справи підтверджується, що податковим органом в акті перевірки вказано два порушення: 1) несплата до бюджету податковим агентом сум належного до сплати податку на доходи фізичних осіб після настання граничних термінів сплати, у випадках коли виплата доходу на користь платників передувала сплаті ПДФО; 2) неподання податковим агентом платіжних доручень для перерахування належного до сплати ПДФО за граничними термінами сплати податку до бюджету. Однак, у податковому повідомленні-рішенні №0000053305 від 10.01.2020, згідно якого ТОВ “Квасилівський  ливарно - механічний завод” збільшено суму грошового зобов`язання за платежем “податок на доходи фізичних осіб” на 350552,12 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), зазначено про застосування штрафу на підставі п.127 ст.127 ПК України. 
Згідно із розрахунком штрафу, що є додатком до  вказаного податкового повідомлення-рішення (а.с. 126-130 Т.1), в якому однозначно вказано про нарахування штрафу у розмірі 25%, 50% і 75% від суми ПДФО, що не перерахований до бюджету під час виплати доходів, тобто по п.127 ст.127 ПК України. 
Водночас, методологія, за якою перевіряючими були визначені суми ПДФО, щодо яких слід застосувати штрафну санкцію, свідчить на користь того, що вони стосуються фактів сплати позивачем ПДФО після настання граничних термінів сплати до бюджету, передбачених п.168.1 ст.168 ПК України, що надавало право податковому органу на застосування штрафної санкції, передбаченої статтею 126 ПК України, у тому випадку, якщо б такі факти були підтверджені належним чином. 
Враховуючи відсутність встановленого випадку, коли б виплата позивачем доходу у вигляді заробітної плати передувала сплаті ПДФО під час перевірки, і прямих доказів зворотного суду не надано, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення №0000053305 від 10.01.2020 є протиправним і підлягає скасуванню вцілому. 

Що стосується податкового повідомлення-рішення №00000460501 в частині збільшення позивачу суми податкового зобов`язання з податку на прибуток 543484,00 грн. та 135871,00 грн. штрафу, донарахованих за висновками про заниження позивачем доходу за 2017-2018 роки внаслідок безоплатно отриманих товарно-матеріальних цінностей, так як їх придбання у ТОВ “Метагор  Трейд” (код ЄДРПОУ 40176742) не підтверджено, а також суми 603871,00 грн. податкового зобов`язання та 150968,00 грн. штрафу, донарахованих за висновками про завищення податкового кредиту за рахунок включення до його складу ПДВ по безтоварних операціях з “Метагор  Трейд”, то колегія суддів враховує наступне. 
Згідно з пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, об`єктом оподаткування податком на прибуток приватних підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. 
Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 “Дохід” затверджене наказом  Міністерства фінансів України №290 від 29.11.1999. 
Відповідно до пункту 5 П(С)БО 15, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. 
Приписами пункту 44.1. статті 44 ПК України встановлено, що  для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. 
Одночасно з тим, статтею 1 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” №996-XIV від 16.07.1999 визначено, що господарська операція – це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ – це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. 
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового Кодексу України. 
Відповідно, будь-які документи (у тому числі договори, податкові накладні, видаткові накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів, лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за умови наявності усіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені нормами чинного законодавства. 
Таким чином, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів. Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;  відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;  облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;  здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність первинних документів обліку. 
За даними перевірки і за даними платника податків по операціям з придбання ТМЦ у ТОВ “Метагор Трейд”, судом встановлено, що такі оформлені наступними первинними документами: 
- договором поставки №271017-1-Дн від 27.10.2017, за умовами якого ТОВ “МЕТАГОР ТРЕЙД” зобов`язується поставити ТОВ  “Квасилівський  ливарно - механічний завод” товар, а саме металопродукцію, а ТОВ “Квасилівський  ливарно - механічний завод” зобов`язується прийняти такий товар на умовах FCA склад постачальника (згідно 1НКОТЕРМС 2010) і оплатити його (а.с. 159-162 Т.1); 
- специфікаціями від 27.10.2017 №1 та від 30.10.2017 №2 (а.с. 163-164 Т.1); 
- видатковою накладною від 27.10.2017 №ДнМТ00389 з товарно-транспортною накладною від 27.10.2017 №00389 та актом здачі-прийняття робіт (на транспортно-експедиційні послуги) від 27.10.2017 №81, видатковою накладною від 30.10.2017 №ДнМТ00390 з товарно-транспортною накладною від 30.10.2017 №00390, видатковою  накладною від 31.10.2017 №ДнМТ00391 з товарно-транспортною накладною  від 31.10.2017 №00391 та  актом здачі-прийняття робіт (на транспортно-експедиційні послуги) від 31.10.2017 №80, видатковою накладною від 29.05.2018 №ДнМТ01343 з товарно-транспортною накладною від 29.05.2018  та актом здачі-прийняття робіт (на транспортно-експедиційні послуги) від 29.05.2018, видатковою накладною від 29.05.2018  №ДнМТ01344 з  товарно-транспортною накладною від 29.05.2018 №ДнМТ00201 та актом здачі-прийняття робіт (на транспортно-експедиційні послуги) від 30.05.2018 №61, видатковою  накладною від 29.05.2018 №ДнМТ01345 з товарно-транспортною накладною від 29.05.2018  №ДнМТ00203 та актом здачі-прийняття робіт (на транспортно-експедиційні послуги) від 29.05.2018 №55, видатковою накладною від 29.05.2018 №ДнМТ01346 з товарно- транспортною накладною від 29.05.2018 №ДнМТ00200 та актом здачі-прийняття робіт (на транспортно-експедиційні послуги) від 30.05.2018 №62, видатковою накладною від 30.05.2018 №ДнМТ01499 з товарно-транспортною накладною від 30.05.2018  №ДнМТ00210 та актом здачі-прийняття робіт (на транспортно-експедиційні послуги) від 30.05.2018  №60, видатковою накладною від 30.05.2018 №ДнМТ01500 з товарно-транспортною накладною від 30.05.2018 №ДнМТ00211 та  актом здачі-прийняття робіт (на транспортно-експедиційні послуги) від 30.05.2018 №59, видатковою накладною від 30.05.2018 №ДнМТ01501 з товарно-транспортною накладною від 30.05.2018 №ДнМТ00213 та  актом  здачі-прийняття робіт (на транспортно-експедиційні послуги) від 30.05.2018  №57, видатковою накладною від 30.05.2018  №ДнМТ01502 з товарно-транспортною накладною від 30.05.2018  №ДнМТ00212 та  актом здачі-прийняття робіт (на транспортно-експедиційні послуги) від 30.05.2018 №58, видатковими накладними від 24.07.2018 №ДнМТ01993, №ДнМТ01994, №ДнМТ01995, №ДнМТ01996, №ДнМТ01997, №ДнМТ01998, видатковою накладною від 30.07.2018 №ДнМТ02165 з товарно-транспортною накладною від 30.07.2018 №ДнМТ02165, видатковою накладною від 30.07.2018 №ДнМТ02166, товарно-транспортною  накладною від 30.07.2018 №ДнМТ02166,  видатковою накладною від 31.07.2018 №ДнМТ02167, товарно-транспортною накладною  від 31.07.2018 №ДнМТ02167, видатковою накладною від 31.07.2018 №ДнМТ02168,  видатковою накладною від 31.07.2018 №ДнМТ02169, товарно-транспортною накладною від 31.07.2018  №ДнМТ02169, видатковою накладною від 31.07.2018 №ДнМТ02170, товарно-транспортною накладною від 31.07.2018 №ДнМТ02170, видатковою накладною від 30.07.2018 №ДнМТ02171, товарно-транспортною накладною від 30.07.2018 №ДнМТ02171, видатковою накладною від 30.07.2018 №ДнМТ02172, товарно-транспортною накладною від 30.07.2018 №ДнМТ02172, видатковою накладною від 31.07.2018 №ДнМТ02173, товарно-транспортною накладною від 31.07.2018 №ДнМТ02173, видатковою накладною від 28.08.2018 №ДнМТ02258, видатковою накладною від 28.08.2018  №ДнМТ02260 (а.с. 165-244 Т.1). 
Оплата ТМЦ повністю підтверджена банківськими виписками (а.с. 12-31 Т.2). 
Згідно даних бухгалтерського обліку позивача отримані від ТОВ “Метагор Трейд” товарно-матеріальні цінності відображено наступним чином: Дт 631 “Розрахунки з вітчизняними постачальниками” - Кт 311 “Поточні рахунки в національній, валюті” на суму 2935328,91 грн.; Дт 201 “Матеріали” - Кт 631 “Розрахунки з вітчизняними постачальниками” на суму 3623226,55 грн.; Дт 644 “Податковий кредит” - Кт 631 “Розрахунки з вітчизняними: начальниками” на суму 603871,10 грн.. 
Доводячи нереальність господарських операцій, відповідач вказує на те, що оперативним управлінням ГУ ДФС у Рівненській області листом від 13.12.2019 №1389/17-00-21-03 надано інформацію а саме: пояснення громадянина ОСОБА_1 , який зазначається як перевізник у товарно-транспортних накладних, складених на перевезення ТМЦ від ТОВ “Метагор Трейд”  до ТОВ “Квасилівський  ливарно - механічний завод” (а.с. 12 Т.3). 
В таких поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що він протягом 2017-2019 років як фізична особа-підприємець, жодного разу самостійно не здійснював вантажних автомобільних перевезень, тобто жодного разу не виступав як самостійний перевізник або як водій.  У штаті ФОП відсутні будь-які наймані працівники, в тому числі і  гр.Базилевський. Також вказав, що протягом 2017-2018 років він як ФОП самостійно (в т.ч. як водій) не здійснював жодних вантажних автомобільних перевезень для ТОВ “Квасилівський ливарно-механічний завод” або ТОВ “Метагор  Трейд”.  Зазначив, що транспортний засіб д.н.з. НОМЕР_1 із причепом д.н.з. НОМЕР_2 , йому відомий, оскільки вказаний транспортний засіб неодноразово ним залучався для фактичного здійснення вантажних перевезень, в ході здійснення ним фінансово-господарської діяльності як експедитора, а тому, згідно пред`явленого йому переліку ТТН, при вантажник перевезеннях від 27.10.2017, 30.10.2017 та 31.10.2017 (де д.н.з. т/з НОМЕР_1 , д.н.з. причепа НОМЕР_2 ) він міг організовувати перевезення як експедитор, однак, ні водієм ні самостійніш перевізником не був (а.с. 13-15 Т.3). 
Однак, суд першої інстанції обґрунтовано надав критичну оцінку поясненням гр. ОСОБА_1 , оскільки такий на виклики до суду не прибув для дачі пояснень в якості свідка. Окрім того, надані гр. ОСОБА_1 пояснення начальнику ВОСА ПДВ ОУ ГУ ДФС у Рівненській області не узгоджуються з письмовими доказами по справі. По-перше, ні оформлення товарно-транспортних накладних, ні оформлення актів здачі-прийняття робіт, яким  підтверджено як факт перевезення вантажів так і факт надання ОСОБА_1 транспортно-експедиційних послуг, вказаною фізичною особою-підприємцем не заперечено і про підробку таких документів не заявлено. По-друге, долученими до матеріалів справи копіями платіжних доручень за грудень 2017 - за липень 2018 року в повній мірі підтверджуються обставини того, що ТОВ “Квасилівський ЛМЗ” оплачувало на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 грошові кошти за надані послуги (а.с. 244-249 Т.1, а.с. 1-10 Т.2). 
Таким чином, спростовуються відповідні доводи апеляційної скарги відповідача про недоведеність вчинення господарських операцій між позивачем і ФОП ОСОБА_1 , і відповідно між позивачем і ТОВ “Метагор Трейд”. 
З урахуванням встановленого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстави для скасування  податкового  повідомлення-рішення №00000460501 від 10.01.2020 в частині донарахування податкового зобов`язання з податку на прибуток на  543484,00 грн.  та застосування штрафної санкції в розмірі 135871,00 грн.. 
На цих же підставах та з урахуванням вимог пп.“а” п.198.1 ст.198 ПК України не правомірним визнається і донарахування позивачу податкового зобов`язання з ПДВ в розмірі  603871,00 грн. податкового зобов`язання та 150968,00 грн. штрафу за податковим повідомленням-рішенням №00004010501 від 25.03.2020, яке у відповідній частині також підлягає до скасування. 
Надаючи правову оцінку обставинам прийняття податкового повідомлення-рішення №00004010501 від 25.03.2020, яким позивачу визначено податкове зобов`язання в сумі 1265540,00 грн. та штрафної санкції в сумі 316385,00 грн. з підстави завищення податкового кредиту за рахунок включення до його складу ПДВ по пільгових операціях щодо придбання металобрухту, колегія суддів враховує наступне. 
Актом перевірки встановлено, що ТОВ “Квасилівський ливарно-механічний завод” в період з 01.01.2017 по 30.09.2019 придбавав у ПП “ВКО “МААНС”, ТОВ “УКРЦЕМРЕМОНТ ПЛЮС”, ТОВ СВІТКОМ ТРЕЙД”, ТОВ “ГЛОБАЛСІЛВЕР”, ТОВ “СВІТКОМ ТРЕЙД”, ПАТ ГОЩАНСЬКИЙ ЗАВОД ПРОДТОВАРІВ”, ТОВ “ЕМПЛАДА УНІВЕРС”, ТОВ РЕМТОН”, ТОВ “АКТІМА ПЛЮС”, ТОВ “ГРІНВІЛ КОМПАНІ”, ТОВ “ТЕХЛОГІСТИКА”, ТОВ “ХОЛДІНГ НІКО ГРУП” вироби з чавуну, плити чавунні, які в подальшому використовував  в господарській діяльності підприємства. 
Вказані контрагенти виписали позивачу податкові накладні по позиціям відходи та брухт чорних і кольорових металів товарних позицій 7204 згідно з УКТ ЗЕД за ставкою 20%  і зареєстрували їх в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 95-155 Т.2). 
ТОВ “Квасилівський ливарно-механічний завод” оплатило вказані вироби і, відповідно, сплатило в їх ціні ПДВ за ставкою 20% (а.с. 156-167 Т.2). 
Сплачену суму ПДВ в загальному розмірі 1265540,00 грн. позивач відніс до складу податкового кредиту відповідних періодів. 
Позивач у своїх доводах покликається на те, що відповідно до  п.23 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України тимчасово до 1 січня 2022 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів, а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД, з огляду на що позивачем безпідставно сформований податковий кредит за вищевказаними операціями. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи в цій частині, суд першої інстанції правомірно керувався наступними вимоги податкового законодавства. 
Так, пунктом 198.1 статті 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг. 
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового Кодексу України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. 
Згідно із п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.  Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. 
Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. 
Згідно ж із п.198.6 ст.198 ПК України, податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. 
Таким чином, платник податку може включити до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі податкової накладної, оформленої відповідно до вимог статті 201 ПК України та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних. 
Хоча положення пункту 23 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України передбачають звільнення від оподаткування податком на додану вартість операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів, однак, як правильно зазначив суд першої інстанції, згідно з останнім абзацом цього пункту, платник податків може відмовитися від використання зазначеної пільги чи зупинити її використання на один або декілька звітних (податкових) періодів шляхом подання заяви. Заява, у якій зазначається перелік товарних позицій товарів згідно з УКТ ЗЕД і період, на який платник відмовляється чи зупиняє використання пільги, подається до контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків до настання звітного періоду, в якому платник податку не передбачає використання зазначеної пільги. Відмова від використання пільги, зазначеної у цьому пункті, чи зупинення її використання застосовується з першого числа звітного (податкового) періоду, зазначеного у заяві. 
Водночас, в силу приписів підпункту 17.1.4 пункту 17.1 статті 17 ПК України, платник податків має право користуватися податковими пільгами за наявності підстав у порядку, встановленому цим Кодексом. 
За визначенням підпунктів 30.1, 30.2, 30.3, 30.4 статті 30 ПК України, податкова пільга – це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті. Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне  значення здійснюваних ними витрат. Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії. Платник податків вправі відмовитися від використання податкової пільги (крім податкових пільг з податку на додану вартість) чи зупинити її використання на один або декілька податкових періодів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Податкові пільги, не використані платником податків, не можуть бути перенесені на інші податкові періоди, зараховані в рахунок майбутніх платежів з податків та зборів або відшкодовані з бюджету. 
Пунктом 30.9 ст.30 ПК України визначено, що податкова пільга надається, зокрема, шляхом звільнення від сплати податку та збору. 
Отож, використання податкової пільги є правом платника податку, а не його обов`язком і норми Податкового кодексу України не визначають, що платник податку зобов`язаний автоматично користуватися податковою пільгою в разі неподання/несвоєчасного подання заяви про відмову від пільги. 
Згідно з п.201.5 ст.201 ПК України, для операцій, що оподатковуються, і операцій, звільнених від оподаткування, складаються окремі податкові накладні. 
У разі звільнення від оподаткування у податковій накладній робиться запис “Без ПДВ” з посиланням на відповідні пункти (підпункти), статті, підрозділи, розділи цього Кодексу та/або міжнародного договору, якими передбачено звільнення від оподаткування податком (п.201.3 ст.201 ПК кодексу України). 
На підставі матеріалів справи встановлено, що у всіх податкових накладних, отриманих позивачем від постачальників: ПП “ВКО “МААНС”, ТОВ “УКРЦЕМРЕМОНТ ПЛЮС”, ТОВ СВІТКОМ ТРЕЙД”, ТОВ “ГЛОБАЛСІЛВЕР”, ТОВ “СВІТКОМ ТРЕЙД”, ПАТ ГОЩАНСЬКИЙ ЗАВОД ПРОДТОВАРІВ”, ТОВ “ЕМПЛАДА УНІВЕРС”, ТОВ РЕМТОН”, ТОВ “АКТІМА ПЛЮС”, ТОВ “ГРІНВІЛ КОМПАНІ”, ТОВ “ТЕХЛОГІСТИКА”, ТОВ “ХОЛДІНГ НІКО ГРУП”  відсутній запис “Без ПДВ”. Натомість такі податкові накладні складені для операцій, що оподатковуються за ставкою ПДВ 20%. 
З урахуванням наведеного, безпідставними є доводи відповідача щодо складення контрагентом позивача податкових накладних з порушенням Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1307 від 31.12.2015, на тій підставі, що у них відсутній запис “Без ПДВ”, так як податкові накладні прийняті та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому законодавством порядку, що відповідачем не заперечується. 
Приймаючи до уваги те, що контролюючий орган у контексті застосування пункту 201.16 статті 201 ПК України мав право призупинити реєстрацію податкових накладних з метою перевірки їх на відповідність ознакам, вказаним у пункті 5 Критеріїв оцінки міри ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України  № 567 від 13.06.2017, проте таким правом не скористався, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виключення відповідачем сум податкового кредиту позивача за вказаними податковими накладними, як і застосування до позивача штрафних санкцій є протиправним. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення №00004010501 від 25.03.2020 в частині донарахування позивачу податкового зобов`язання в сумі 1265540,00 грн. та застосування штрафної санкції в сумі 316385,00 грн. підлягає  до скасування. 

Отже, являються обґрунтованими і підлягають до задоволення відповідні позовні вимоги позивача про скасування податкових повідомлень-рішень в частині, які в апеляційному порядку оскаржені відповідачем і його доводи у цій частині висновків суду не спростовують. 
Також колегія суддів зазначає, що право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
Решта доводів скаржника (відповідача) зазначені в апеляційній скарзі, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм права, а тому такі не вимагають детальної відповіді, оскільки, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи в оскарженій частині всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду від 24.12.2020 року в оскарженій відповідачем частині винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, а тому немає підстав для його скасування. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд                                                                                                                               
                                                         
                                                          постановив: 

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області – залишити без задоволення. 
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року в адміністративній справі №460/3026/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Квасилівський ливарно-механічний завод" до Головного управління ДПС у Рівненській області про скасування податкових повідомлень-рішень  – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повний текст постанови суду складено 15.11.2021 року