Номер провадження: 22-ц/813/10154/21 
Номер справи місцевого суду: 509/5359/20
Головуючий у першій інстанції Кочко В. К.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2021 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 509/5359/20
Провадження номер: 22-ц/813/10154/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),
- суддів: - Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

учасники справи: 
- позивач – ОСОБА_1 ,
- відповідач – Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Євроінс Україна",

розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" про стягнення страхової суми в межах страхового відшкодування, моральної шкоди, пені за прострочку виплати страхового відшкодування, 3% річних, інфляційних втрат, збитків щодо відшкодування витрат на проведення висновку експерта, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Кочко В. К. о 15 годині 03 хвилині 01 червня 2021 року, 

встановив:
2. Описова частина
2.1 Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь: 1) страхову суму в межах виплат страхового відшкодування в розмірі – 60 185,36 грн.; 2) моральну шкоду з урахуванням фізичних та моральних страждань потерпілого в розмірі – 10 000 грн., 3) пеню за прострочку виплати страхового відшкодування в розмірі – 5 218,07 грн.; 4) 3% річних у розмірі – 1 380 грн.; 5) збитки від інфляційних втрат у розмірі - 903,03 грн.; 6) збитки, пов`язані з витратами на проведення висновку судового експерта у розмірі – 2 945 грн.. Усього – 80 631,46 грн.. Також просить стягнути судові витрати.
ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 12.09.2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача - "TOYOTA COROLLA", н. з. НОМЕР_1 . Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.12.2019 року визнано винним ОСОБА_2 у вчинені ДТП, який керував транспортним засобом - "MAN", н. з. НОМЕР_2 , мав поліс ОСЦПВВНТЗ №АО/3557755 ПрАТ "СК"Євроінс Україна".
Згідно висновку експерта №9/19-Е розмір матеріального збитку у зв`язку з пошкодженням належного позивачу автомобіля складає – 32 883,97 грн., вартість відновлюваного ремонту становить – 56 152,30 грн..
Позивач звернувся до страхової компанії про виплату страхового відшкодування. Страхова компанія повідомила позивача про рішення виплатити частково страхове відшкодування в розмірі – 27 836,94 грн..
Так як страхова компанія не у повному обсязі виконала власні зобов`язання позивач звернувся до суду за захистом своїх прав (Т. 1, а. с. 1 - 16).

2.2 Позиція відповідача в суді першої інстанції 

У відзиві на позовну заяву Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Євроінс Україна" просить відмовити у задоволенні позову.
Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Євроінс Україна" зазначає, що: 1) 01.11.2019 року страховою компанією було прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі – 27 836,94 гривні та складено страховий акт; 2) позивач не надав жодних доказів, які б свідчили про факт проведення відновлювального ремонту транспортного засобу на станції технічного обслуговування – платника ПДВ; 3) розмір франшизи, передбачений полісом страхування №АО/3557755, становить – 2 000 грн; 4) ПрАТ «СК "Євроінс Україна"» було у повному обсязі та у встановлені строки виконано свої зобов`язання з виплати страхового відшкодування; 5) спеціальний закон чітко визначає порядок, коли потерпілий отримує право на повернення сплачених коштів за складання дослідження, а тому в рамках даної справи, оскарження потерпілою особою розміру витрат на проведення висновку судового експерта безпідставне; 6) ОСОБА_1 не надано документів, оформлених медичним закладом про призначення йому медичних процедур, послуг та медикаментів, які застосовувались при його лікуванні; 7) в матеріалах справи відсутні докази того, що внаслідок ДТП позивачу було завдано збитки у зв`язку з ушкодженням здоров`я (Т. 1, а. с. 147 - 152).

2.3 Позиція позивача на відзив на позовну заяву

У відповіді на відзив ОСОБА_1 наполягає на задоволенні позовних вимог та вказує на те, що загальна сума, з урахуванням часткового погашення страхового відшкодування страховиком, складає – 60 185,36 гривень (Т. 1, а. с. 177 - 184).

2.4 Зміст рішення суду першої інстанції, мотивування висновків суду

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 червня 2021 року в задоволені вищевказаного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до висновку №9/19-Е вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля "TOYOTA COROLLA", н. з. НОМЕР_1 , складає – 32 883,97 грн..
ПрАТ "СК"Євроінс Україна" здійснено виплату страхового відшкодування у строки встановлені Законом, а тому відсутні передбачені Законом  підстави для нарахування та стягнення з страховика пені, 3% річних та інфляційних втрат.
Позивач не надав доказів того, що сплачених страховою компанією коштів недостатньо для відновлення пошкодженого автомобіля.
В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази завдання моральної шкоди позивачу (Т. 1, а. с. 200 - 202).
2.5 Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції. Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
2.6 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права. 
Апелянт вказує на те, що: 1) згідно з висновком експерта №9/19-Е вартість відновлюваного ремонту становить – 56 152,30 грн., які відповідач не відшкодував у повному обсязі; 2) суд першої інстанції не дослідив та не оцінив усі письмові докази по справі; 3) у зв`язку із несвоєчасною виплатою страхового відшкодування слід вважати простроченим грошове зобов`язання, за яке настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України (Т. 1, а. с. 206 - 215).
2.7 Позиція відповідача в апеляційному суді
У відзиві на апеляційну скаргу Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Євроінс Україна" просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Євроінс Україна" зазначає, що: 1) 01.11.2019 року страховою компанією було прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі – 27 836,94 грн. та складено страховий акт; 2) позивач не надав жодних доказів, які б свідчили про факт проведення відновлювального ремонту транспортного засобу на станції технічного обслуговування – платника ПДВ; 3) розмір франшизи, передбачений полісом страхування №АО/3557755 становить – 2 000 грн; 4) ПрАТ «СК "Євроінс Україна"» було в повному обсязі та у встановлені строки виконано свої зобов`язання з виплати відшкодування; 5) спеціальний закон чітко визначає порядок, коли потерпілий отримує право на повернення сплачених коштів за складання дослідження, а тому в рамках даної справи, оскарження потерпілою особою витрат на проведення висновку судового експерта безпідставне; 6) ОСОБА_1 не надано документів, оформлених медичним закладом про призначення йому медичних процедур, послуг та медикаментів, які застосовувались при його лікуванні; 7) в матеріалах справи відсутні докази того, що внаслідок скоєння ДТП позивачу було завдано збитки у зв`язку з ушкодженням здоров`я (Т. 1, а. с. 236 -241).
2.8 Рух справи в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31.08.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 червня 2021 року (Т. 1, а. с. 232).
Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи. 
Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ПрАТ "СК"Євроінс Україна" повернулося до суду з приміткою пошти – «отримано 09.09.2021 року». 
20.09.2021 року від ПрАТ "СК"Євроінс Україна" надійшов відзив на апеляційну скаргу (Т. 1, а. с. 236 - 241).
25.10.2021 року від адвоката Коломацького М.Г. надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги в порядку загального провадження з викликом сторін (Т. 2, а. с. 1 - 2).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.10.2021 року відмовлено у задоволенні адвоката Коломацького Миколи Григоровича про розгляд справи з викликом сторін у (Т. 2, а. с. 4).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.11.2021 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників.
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.
Пунктом 1 ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.
Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 
Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 – 5 цієї частини. 
Дана справа за ціною позову (80 631,46 грн.) є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників. 

3. Мотивувальна частина
3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин 

12.09.2019 року о 10 год. 30 хв. по Овідіопольській дорозі зі сторони с. Прилиманське в бік м. Одеса, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів "TOYOTA COROLLA", н. з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача, та автомобіля "MAN", н. з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 ..
Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.12.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого  ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова набрала законної сили.
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність власника автомобіля "MAN", н. з. НОМЕР_2 , була застрахована у ПрАТ "СК"Євроінс Україна" згідно з полісом №АО/3557755. Полісом встановлено страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну у розмірі - 100 000,00 грн., франшиза – 2 000 грн.. В полісі страховиком зазначено ОСОБА_3 ..
12.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до страхової компанії із повідомленням про ДТП.
12.09.2019 року уповноваженою особою ПрАТ "СК"Євроінс Україна" був проведений огляд пошкодженого автомобіля "TOYOTA COROLLA", н. з. НОМЕР_1 , та складено акт огляду.
12.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ "СК"Євроінс Україна" із заявою про страхове відшкодування.
08.10.2019 року за заявою ОСОБА_1 було виготовлено висновок судового експерта Вітвіцького Ігоря Івановича № 9/19-Е, відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля "TOYOTA COROLLA", н. з. НОМЕР_1 , складає – 32 883,97 грн., вартість відновлюваного ремонту складає – 56 152,30 грн..
30.10.2019 року уповноваженою особою ПрАТ "СК"Євроінс Україна" було складено розрахунок суми страхового відшкодування №26018/19, відповідно до якого розмір страхового відшкодування складає – 27 836,94 гривні.
01.11.2019 року ПрАТ "СК"Євроінс Україна" було прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі – 27 836,94 грн. та складено страховий акт №26018/19.
Відповідно до платіжного доручення №6262 від 01.11.2019 року ПрАТ "СК"Євроінс Україна" провело страхову виплату ОСОБА_1 у розмірі – 27 836,94 гривні.
Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування у встановленому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку оціненої шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг його висновків не спростовують. 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

3.4 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі 

Доводи апеляційної скарги про, те що суд першої інстанції не дослідив та не оцінив всі письмові докази у справі, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина особи, яка її скоїла, а оспорюється лише розмір суми страхового відшкодування.
Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність власника автомобіля "MAN", н. з. НОМЕР_2 , була застрахована у ПрАТ "СК"Євроінс Україна" згідно з полісом №АО/3557755. Полісом встановлено страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 100 000,00 грн., франшиза – 2 000 грн.. В полісі страховиком зазначено ОСОБА_3 ..
Відповідно до висновку судового експерта Вітвіцького Ігоря Івановича № 9/19-Е, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля "TOYOTA COROLLA", н. з. НОМЕР_1 , складає – 32 883,97 грн., вартість відновлюваного ремонту складає – 56 152,30 грн..
Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
На підставі вищевказаної норми закону 30.10.2019 року уповноваженою особою ПрАТ "СК"Євроінс Україна" було складено розрахунок суми страхового відшкодування №26018/19, відповідно до якого розмір страхового відшкодування складає – 27 836,94 гривні.
Розмір страхового відшкодування розраховується наступним чином: - вартість робіт – 9 214,20 грн.; - вартість матеріалів – 5 387,59 грн.; - вартість складових – 41 550,40 грн.; - вартість відновлювального ремонту – 56 152,19 грн..
Експертом у висновку визначено коефіцієнт фізичного зносу = 0,56, що у грошовому виразі складає – 23 268,22 грн. = 41 550,40 грн. х 0,56.
Вказані позиці у розрахунку суми страхового відшкодування зазначені на підставі висновку експерта № 9/19-Е.
Згідно п. 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (надалі - «Методика»)вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазначає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Взявши до уваги, що вимоги Методики є обов`язковими під час проведення авто-товарознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин, це передбачено п. 1.3. Методики, тому будь-який розрахунок матеріального збитку без урахуванням вимог Методики буде суперечити наведеному в п. 2.4. поняттю вартості матеріального збитку.
Оскільки ОСОБА_1 у заяві про виплату страхового відшкодування вказано спосіб виплати страхового відшкодування - шляхом перерахування коштів на власний картковий рахунок, то при визначенні суми страхового відшкодування страхових діяв в межах ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме - зменшив відшкодування на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.
Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:
у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі – 20% (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).
Тобто, вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ.
Таким чином, у разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, позивач має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат зі сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами.
Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19.
У матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивачем були понесені витрати зі сплати ПДВ.
Розмір податку на додану вартість визначається наступним чином: - вартість складових (41 550,40 грн.) – коефіцієнт фізичного зносу в грошовому виразі (23 268,22 грн.) : 6 = 3 047,03 грн..
Вартість відновлювального ремонту (56 152,19 грн.) – коефіцієнт фізичного зносу в грошовому виразі (23 268,22 грн.) = розмір матеріального збитку (32 883,97 грн.).
На підставі статті 29 та 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового відшкодування складає – 27 836,94 грн. = розмір матеріального збитку (32 883,97 грн.) – ПДВ з запчастин (3 047,03 грн.) – франшиза (2 000 грн.).
Відповідно до платіжного доручення №6262 від 01.11.2019 року ПрАТ "СК"Євроінс Україна" провело виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 у розмірі – 27 836,94 гривні, що не заперечується сторонами.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Статтею 28 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. 
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Щодо доводів апелянта про стягнення з відповідача на користь позивача пені, інфляційних втрат та 3% річних, колегія суддів зазначає наступне.
Стаття 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у  статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Відповідно до ст.36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.
У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам надано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).
Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
12.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до страхової компанії із повідомленням про ДТП.
12.09.2019 року уповноваженою особою ПрАТ "СК"Євроінс Україна" був проведений огляд пошкодженого автомобіля "TOYOTA COROLLA", н.з. НОМЕР_1 та складено акт огляду.
12.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ "СК"Євроінс Україна" із заявою про страхове відшкодування.
30.10.2019 року уповноваженою особою ПрАТ "СК"Євроінс Україна" було складено розрахунок суми страхового відшкодування №26018/19. Відповідно до якого розмір страхового відшкодування складає – 27 836,94 гривні.
01.11.2019 року ПрАТ "СК"Євроінс Україна" було прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі – 27 836,94 грн. та складено страховий акт №26018/19.
Відповідно до платіжного доручення №6262 від 01.11.2019 року ПрАТ "СК"Євроінс Україна" провело страхову виплату ОСОБА_1 у розмірі – 27 836,94 гривні.
Тобто, з дня звернення ОСОБА_1 до страховика щодо виплати страхового відшкодування (12.09.2019 року) по день виплати страхового відшкодування (01.11.2019 року) минув - 51 день, тобто в межах визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Доводи апелянта щодо стягнення моральної шкоди не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
В силу частин 1, 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Як на підставу визначення розміру моральної шкоди та її стягнення, апелянт посилається на те, що внаслідок неправомірних дій страховика йому було заподіяно моральну шкоду, яка виражається у душевних стражданнях, завданих у зв`язку із погіршенням стану здоров`я та втрати нормального життя, оскільки апелянт постійно купляє ліки.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є зокрема шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого.
Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази завдання моральної шкоди позивачу.
Крім того, колегія звертає увагу, що норми вищевказаного Закону не передбачають обов`язку страховика з виплати моральної шкоди у зв`язку із пошкодження майна. 
Таким чином, наведеними вище нормами діючого законодавства та встановленими судом першої інстанції обставинами спростовуються доводи позивача, в тому числі аргументи, викладені у апеляційній скарзі, які у переважній більшості зводяться до необхідності переоцінки доказів, їх дослідження і встановлення обставин.

3.5. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні. 

3.6 Дата ухвалення постанови, порядок та строк касаційного оскарження

За правилами, передбаченими ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 19, 268, 274, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін 

Судді: О. В. Князюк

С. О. Погорєлова