КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                            
      Єдиний унікальний номер справи: 357/8156/13-ц              Головуючий у суді першої інстанції:Шовкопляс О.П.
      Номер провадження: 22-ц/824/8220/2021                              Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
21 жовтня  2021 року  Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого - Коцюрби О.П.,
суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,
при секретарі:  Качалабі О.О., 
 
розглянувши  у  відкритому  судовому  засіданні  в м. Києві  матеріали  цивільної  справи  за  апеляційною  скаргою   ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 січня                          2021 року у справі за заявою ОСОБА_2 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», боржник:  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович про заміну сторони виконавчого провадження  у  справі  за  позовом  Товариства з  обмеженою  відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»  до   ОСОБА_1 ,  треті  особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4    про  стягнення  заборгованості  за  кредитним  договором  шляхом звернення  стягнення  на  заставне  майно, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У липні 2020  року  ОСОБА_2   звернувся  в Білоцерківський міськрайонний суд Київської області з позовом, в якому  просив  замінити  стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ТОВ «ОТП Факторинг Україна»)  на ОСОБА_2   у  виконавчих   провадженнях   щодо  виконання    рішення  Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від  10  червня 2014  року  у справі № 357/8156/13-ц  за  позовом  Товариства з  обмеженою  відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»  до   ОСОБА_1 ,  треті  особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4    про  стягнення  заборгованості  за  кредитним  договором  шляхом звернення  стягнення  на  заставне  майно.
Заяву  мотивував  тим,  що до нього - ОСОБА_2  у  встановленому  законом  порядку  перейшли  права Товариства  з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»  щодо  пред`явлення  права  вимоги  до  боржника - ОСОБА_5   за  кредитним  договором № ML-011/001/2007 від 17 вересня 2007 року   та  іпотекодателів - ОСОБА_5 -  ОСОБА_1 за Договором іпотеки № PML-011/001/2007 від 17 вересня 2007 року  посвідченим  17 вересня 2007 року  приватним  нотаріусом  Білоцерківського  міського нотаріального округу Київської області Шелудченко О.В., зареєстрованим  в  реєстрі за № 3822.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2021 року заяву ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження  задоволено.
Замінено  стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (ЄДРПОУ 36789421, місцезнаходження: 03150, м. Київ,         вул. Фізкультури, 28-Д) на правонаступника - ОСОБА_2   ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), у виконавчих провадженнях щодо виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2014 року у справі                      № 357/8156/13-ц за позовом Товариства  з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до  ОСОБА_1 ,  треті  особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4    про  стягнення  заборгованості  за  кредитним  договором  шляхом звернення  стягнення  на  заставне  майно.
Не  погоджуючись  із  ухвалою  суду  першої інстанції,   ОСОБА_1  оскаржив  її  в  апеляційному  порядку.  В  апеляційній  скарзі,  посилаючись  на  необгрунтованість  ухвали  суду  першої  інстанції,  порушення  судом  першої  інстанції  норм   матеріального  і процесуального права  просив  ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 січня         2021 року  скасувати та  постановити  нову  ухвалу,  якою  у  задоволенні  заяви  ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження  відмовити.
При цьому, в обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив про неврахування судом першої інстанції того, що договір відступлення права вимоги було укладено з фізичною особою, яка у відповідності до положень закону не може бути кредитодавцем, адже не є фінансовою установою, яка може надавати відповідні фінансові послуги згідно з положеннями Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".
У  відзиві  на  апеляційну  скаргу,  представник  заявника ОСОБА_2 - адвокат Телющенко Павло Петрович  доводи  апеляційної  скарги  вважає  необгрунтованими,  звертає  увагу  на  те,  що його довіритель,  відповідно  до  вимог закону, набув  прав  кредитора за  кредитним  договором                                             № ML-011/001/2007 від 17 вересня 2007 року та  за Договором  іпотеки                                     № PML-011/001/2007 від 17 вересня 2007 року, а  тому  суд у  встановлений  законом  спосіб  провів  заміну  сторони  у  виконавчих  провадженнях.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суду не сповістили. 
Враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи  і встановлено  судом, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича перебувають два виконавчі провадження: перше № 61608757                  (ВП № 61608757) від 19 березня 2020 року по якому, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ML-011/001/2007 від 17 вересня 2007 року зазначено звернути стягнення на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», шляхом проведення прилюдних торгів та встановити початкову ціну вартості майна на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; кошти, отримані від реалізації заставного майна направити на погашення заборгованості в сумі 4 137 137,88 грн. перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна»; друге № 61872018 (ВП № 61872018) від 21 квітня 2020 року по стягненню з  ОСОБА_1  на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»              3 441,00 грн. судового збору, що був останнім сплачений при подачі позову до суду 101,88 грн.
На підставі Договору про відступлення права вимоги (цесія) від 30 квітня    2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» - Первісним Кредитором (Цедентом)/Продавцем (далі - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО») та ОСОБА_2 (Новим Кредитором (Цесіонарієм)/Покупцем), ОСОБА_2 перейшло право вимоги до ОСОБА_5   за Кредитним договором   № ML-011/001/2007  від 17 вересня 2007 року укладеним між ОСОБА_5 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ«ОТП Банк»), правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» (том 2 а.с.55-57)
Право грошової вимоги за Кредитним договором було відступлено ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі Договору купівлі-продажу кредитного портфеля від 28 травня 2010 року, укладеного з ПАТ «ОТП Банк», що в подальшому було відступлене Цеденту на підставі Договору факторингу від 30 квітня 2020 року, укладеному між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» (том 2 а.с.49-51).
Також 30 квітня 2020 року на підставі Договору про відступлення права вимоги, укладеного між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» (Первісним Кредитором /Первісним Іпотекодержателем/ Продавцем) та ОСОБА_2  (Новим Кредитором/ Новим Іпотекодержателем /Покупцем) посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою О.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 114,  ОСОБА_2  перейшло право вимоги до ОСОБА_5 (Іпотекодавця) та ОСОБА_1 (Іпотекодавця) за Договором іпотеки                          № PML-011/001/2007 від 17 вересня 2007 року, укладеним між ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», посвідченим приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Шелудченко О.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 3822 (том 2 а.с.58-59).
Право вимоги за Договором іпотеки № РМL-011/001/2007 від 17 вересня     2007 року було відступлено ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» на підставі Договору про відступлення права вимоги укладеного 30 квітня 2020 року з ТОВ «ОТП Факторинг Україна», посвідченого Івановою О.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 30 квітня 2020 року та зареєстрованого в реєстрі за № 113 (том 2 а.с.52-53).
Відповідно до Договору іпотеки № РМL-011/001/2007 від 17 вересня 2007 року   ОСОБА_5 (Іпотекодателем/Боржником) та майновим поручителем (Іпотекодавцем) - ОСОБА_1 , з метою забезпечення належного виконання Позичальником (Боржником) ОСОБА_5  Основного зобов`язання, передано в іпотеку, (Іпотекодержатель ЗАТ «ОТП Банк») двохкімнатну квартиру АДРЕСА_3 ,  що належить Іпотекодавцям по 1/2 частини кожному та має такі характеристики: загальну площу 46.0 кв.м., житлову площу 33.7 кв.м. (том 2 а.с.9-11).
Статтею 11 ЦК України  визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.
Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу  до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно  із  ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
Отже, за змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Результат аналізу цих норм, зокрема п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що в разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).
Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.
Аналогічна правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від       01 квітня 2020 року у справі № 344/14408/15-ц (провадження № 61-1777св20) та у постанові Верховного Суду від 29 грудня 2020 року у справі № 0910/2-103/2011 (провадження № 61-13311св20).
Передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договором цесії) є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження (постанова Верховного Суду від 23 липня 2019 у справі №905/1976/16).
Таким  чином,  встановивши,  що  первісний  кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»  вибув,  суд  на  передбачених  законом  підставах   замінив  його  на  правонаступника  ОСОБА_2 .
Доводи  апеляційної  скарги   на те, що договір відступлення права вимоги було укладено з фізичною особою, яка у відповідності до положень закону не може бути кредитодавцем, тому, що не є фінансовою установою, яка може надавати відповідні фінансові послуги згідно з положеннями Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" підлягають  відхиленню.
Так,  Верховний Суд у своїй постанові від 29 грудня 2020 року у справі           № 0910/2-103/2011 (провадження № 61-13311св20)   зазначив,  що  при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах, а не його обсяг.
Розглядаючи зазначену заяву, суд має встановити достатність поданих заявником матеріалів для здійснення відповідної заміни. При цьому, суд оцінює також достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів, зокрема договорів, інших правочинів тощо, в тому числі на предмет їх нікчемності.
У свою чергу, згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до висновку Верховного Суду, наведеним у постанові від                14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18), положення ст. 204 ЦК України закріплюють презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
При цьому, висновок про те, що договір про відступлення прав вимоги на користь фізичної особи є оспорюваним (а не нікчемним) правочином, також міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 638/22396/14-ц (провадження № 14-16цс20).
Ураховуючи викладене, задоволення заяви про заміну сторони правонаступником здійснюється судом відповідно до норм матеріального і процесуального права, які не передбачають право суду надавати на цій стадії оцінку оспорюваним правочинам, що буде порушувати презумпцію їх правомірності.
Таким чином, оскільки у матеріалах даної цивільної справи відсутні докази, які підтверджували б наявність судових рішень про визнання вищенаведених договорів недійсним, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
Крім того, сама по собі відсутність у нового кредитора дозволу на здійснення банківської діяльності чи надання фінансових послуг, ліцензії не свідчить про те, що він не може набути право майнової вимоги за кредитним договором і договорами забезпечення за ним.
Посилання апелянта на те, що заявник не є фінансовою установою, а отже не може бути стороною договору про відступлення права вимоги, колегія суддів також відхиляє, адже питання дійсності договору про відступлення права вимоги не є предметом розгляду в межах даного провадження.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1    залишити без задоволення.
Ухвалу  Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду  апеляційної  інстанції набирає  законної сили з дня її прийняття  та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                            О.П.  Коцюрба

Судді:                                                                                        І.М.  Білич

                                                                                                  Т.А.  Слюсар