Номер провадження: 33/813/1276/21
Номер справи місцевого суду: 947/18415/21 
Головуючий у першій інстанції Іванчук В.М. 
Доповідач Колесніков  Г. Я.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.10.2021 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі: 
головуючого - судді Колеснікова Г.Я., 
за участю секретаря - Кузьмук А.В., 
учасники справи:
особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
його захисник - Сівакова Ольга Андріївна,
розглянув апеляційну скаргу захисника Сівакової Ольги Андріївни в інтересах ОСОБА_1  на постанову Київського районного суду м.Одеси від 10 серпня 2021 року, ухвалену під головуванням судді Іванчука В.М.,

ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст судового рішення 
Постановою Київського районного суду м.Одеси від 10 серпня 2021 року визнано  ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000грн з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік (а.с.22).
Судом встановлено, що 12 травня 2021 року о 04год.50хвил. в м.Одесі по вул.Фонтанська дорога, біля будинку №77,  ОСОБА_1  керував автомобілем марки «BMW», н/з  НОМЕР_1  з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, після чого відмовилася від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів марки «Драгер» та у спеціалізованому медичному закладі у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10 січня 2001 року №1306 (далі-ПДР). 

Короткий зміст доводів апеляційної скарги
В апеляційній скарзі захисник Сівакова О.А. в інтересах  ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі.
Зокрема, апелянт посилається на те, що:
-в постанові невірно зазначена прізвище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, судове засідання велося без аудіозапису,
-ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише припаркував автомобіль на парковці, поліцейські хотіли визвати евакуатор та забрати автомобіль на штрафмайданчик,
-ОСОБА_1 випив пляшку пива вже після того, як припаркував автомобіль, тому відмовився від проходження тесту на газоаналізаторі,
-протокол складений з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки складений більш ніж через годину після зупинки автомобіля, у прізвище ОСОБА_1 допущена помилка, що не допускається (п.7 р.ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України 06 листопада 2015 року №1376 (далі - Інструкції №1376),
-огляд на стан сп`яніння проведений без присутності свідків в порушення вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі-Інструкції №1452/735),
-дії інспекторів поліції були неправомірними та такими, які направлені на притягнення до відповідальності невинної особи,
-винність ОСОБА_1 матеріалами справи не доведена (а.с.23-29).
В суді апеляційної інстанції захисник Сівакова О.А. в інтересах  ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали даної справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
За змістом ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що в діях останнього вбачаються порушення вимог п.2.5 ПДР у вигляді відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Вказані обставини підтверджені належними та допустимими доказами, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 №021923 від 12 травня 2021 року(а.с.1);
-рапортом інспектора поліції від 12 травня 2021 року (а.с.3),
- відеозаписами на CD-диску (а.с.9).
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи, наявним доказам та вищевказаним нормам права.

Висновки апеляційного суду відносно доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише припаркував автомобіль на парковці
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №021923 від 12 травня 2021 року ОСОБА_1 інкриміновано адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п.27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20 лютого 19 року Верховний Суд зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
З наявних відеозаписів, зокрема, відеозапису №4, вбачається, що ОСОБА_1 сів за кермо транспортного засобу та проїхав до парковочного місця, тим самим виконав функції водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця. 
Між тим, у виконання вимог 2.5 ПДР на вимогу поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, при цьому, дійсно мав ознаки алкогольного сп`яніння.
Тому доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, до уваги не приймаються.

Висновки апеляційного суду відносно інших доводів апеляційної скарги
Посилання апелянта на те, що судове засідання велося без аудіозапису, не є підставою для скасування по суті законного рішення, оскільки нормами КУпАП не встановлено обов`язку суду першої інстанції проводити судове засідання за допомогою технічних засобів, а від ОСОБА_1 та його захисника такого клопотання не надходило.
Допущення судом першої інстанції описки в прізвищі правопорушника також не можуть бути підставою для скасування судового рішення, а може бути підставою для звернення до суду з заявою про виправлення описки.
Доводи скарги про те, що у протоколі є виправлення у прізвище ОСОБА_1 , апеляційний суд до уваги не приймає. 
З рапорту інспектора поліції Недіна А. вбачається, що помилка у прізвищі ОСОБА_1 допущено, у зв`язку з тим, що водій транспортного засобу, пред`явивши своє посвідчення водія, не надав можливості в достатній мірі ознайомитися з інформацією, викладеною в документі, та в подальшому призвело до помилки при складанні протоколу (а.с.3). 
Крім того, з досліджених відеозаписів видно, що сам ОСОБА_1 при ознайомленні з протоколом помітив наявність в ньому помилки, але виявив бажання її не озвучувати, бо це буде «йому на користь» (відеозапис №3).
За викладених підстав, виправлення помилки в прізвищі водія є опискою, воно не змінює суті складеного адміністративного протоколу та не може свідчити про його незаконність.
Посилання на те, що в порушення вимог ст.266 КУпАП та Інструкції №1452/735 огляд на стан сп`яніння проведений без присутності свідків, є безпідставними, оскільки апелянт посилається на редакцію ст.266 КУпАП, яка втратила чинність. Так, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП в чинній редакції, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи з портативного відеореєстратору 001059 щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно   ОСОБА_1 .
Апеляційним судом не беруться до уваги доводи апелянта, що дії інспекторів поліції були неправомірними, оскільки  ОСОБА_1 з травня 2021 року дотепер, навіть після укладення договору про надання правової допомоги з адвокатом Сіваковою О.А., із заявою про скоєння інспекторами поліції злочину до компетентних органів не звертався.
Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що в ході складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, інспектором поліції не було допущено таких порушень, які б вказували на їх незаконність і були підставою для закриття провадження у цій справі. А тому доводи апеляційної скарги в цій частині є також необґрунтованими.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, матеріали адміністративної справи щодо  ОСОБА_1 містять всі фактичні дані, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
А тому висновок суду про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є законним і обґрунтованим.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

 
Апеляційну скаргу захисника Сівакової Ольги Андріївни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м.Одеси від 10 серпня 2021 року залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.Я.Колесніков