ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1693/21  Номер провадження 22-ц/814/2317/21	Головуючий у 1-й інстанції Стрюк  Л.І.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,
при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 23 липня 2021 року у справі за заявою  ОСОБА_1 про скасування судового наказу,

                                                В С Т А Н О В И В:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст заяви про видачу судового наказу та виданий судовий наказ
У червні 2021 року акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (далі – АТ «ОГС «Полтавагаз») звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій прохало видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ОГС «Полтавагаз» заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 2905,35 грн та 227,00 грн витрат по сплаті судового збору.
15 червня 2021 року Полтавський районний суд Полтавської області видав судовий наказ, яким наказав стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ОГС «Полтавагаз» заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 2905,35 грн та 227,00 грн витрат по сплаті судового збору.
Короткий зміст заяви про скасування судового наказу
У липні 2021 року боржник ОСОБА_1 подала до суду заяву, у якій просить судовий наказ № 545/1693/21 скасувати, посилаючись на те, що нарахована сума заборгованості за послуги з розподілу природного газу є безпідставною, оскільки Постанови НКРЕКП №3037 від 24 грудня 2019 року, №2460 від 01 січня 2021 року, №129 від 30 січня 2019 року «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Полтавагаз» не зареєстровані згідно з вимогами статті 117 Конституції України, тому не набули чинності і їх застосування є помилковим. Також ОСОБА_1 просить стягнути з АТ «ОГС «Полтавагаз» на її користь сплачений судовий збір.
Короткий зміст судового рішення
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 23 липня 2021 року скасовано судовий наказ №545/1693/21, виданий Полтавським районним судом Полтавської області 15 червня 2021 року за заявою АТ «ОГС «Полтавагаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу. Стягнуто з АТ «ОГС «Полтавагаз» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 113,50 грн.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Із ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 23 липня 2021 року в частині стягнення судових витрат не погодилося АТ «ОГС «Полтавагаз» та оскаржило її в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі АТ «ОГС «Полтавагаз» просить ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 23 липня 2021 року в частині стягнення з АТ «ОГС «Полтавагаз» на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат, що складаються із судового збору у розмірі 113,50 грн скасувати.
Позиції учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
АТ «ОГС «Полтавагаз» зазначає, що оскаржуване судове рішення в частині стягнення з АТ «ОГС «Полтавагаз» на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат, що складаються із судового збору у розмірі 113,50 грн є незаконним та необґрунтованим, та таким, що не відповідає нормам процесуального права.
Також особою, яка подала апеляційну скаргу вказано, що стягнення на користь боржника зі стягувача судового збору за скасування судового наказу та інших судових витрат нормами чинного ЦПК України у межах наказного провадження не передбачено, натомість норми статтей Глави 8 «Судові витрати» Розділу І «Загальні положення» застосовуються у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення у позовному провадженні.
Наголошено, що розгляд справи в наказному провадженні є безспірним вирішенням справи, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника АТ «ОГС «Полтавагаз», перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Позиція суду апеляційної інстанції
Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження (частина друга статті 19 ЦПК України).
За частиною третьою статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Так, за змістом статті 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, яке може видаватися на підставі заяви особи за результатами розгляду її вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Після видачі судом судового наказу боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення наказу та доданих до нього документів подати заяву до суду, який його видав, про скасування судового наказу (частина перша статті 170 ЦПК України)
При подачі заяви про скасування судового наказу, боржник у відповідності до пункту 1 частини п`ятої статті 170 ЦПК України зобов`язаний додати до заяви документ, що підтверджує сплату ним судового збору.
Якщо у суду відсутні підстави для повернення заяви про скасування судового наказу, суд постановляє ухвалу про скасування судового наказу, у якій може вирішити питання про поворот виконання судового наказу ( частина третя статті 171 ЦПК України).
Частиною другою статті 164 ЦПК України регулюється, що в разі скасування судового наказу, внесена сума судового збору стягувачу не повертається, так як при пред`явленні стягувачем позову, ця сума зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
Одночасно питання з повернення боржнику судового збору, внесеного ним за подачу заяви про скасування судового наказу, у випадку пред`явлення чи не пред`явлення стягувачем відповідного позову, цією нормою процесуального права окремо не вирішено.
Відтак, вимоги, що пов`язуються з розподілом судових витрат, понесених боржником у випадку задоволення його заяви про скасування судового наказу, вирішується у відповідності до статей 133, 141 ЦПК України. Зазначені норми процесуального права мають загальний характер, і тому підлягають застосуванню в порядку цивільного судочинства, яке здійснюється за правилами передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного, позовного (загального або спрощеного), та окремого провадження (частина друга статті 19 ЦПК України), у випадку відсутності особливостей розподілу витрат, що визначаються окремо у цих провадженнях, та у разі прийняття остаточного рішення у справі.
Як слідує з матеріалів справи наказного провадження, ухвала Полтавського районного суду Полтавської області від 23 липня 2021 року є остаточним судовим рішенням при розгляді справи у цьому провадженні.
За змістом частини першої статті 141 ЦПК України убачається, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, квитанцій, рахунків тощо).
Відповідно до положень статті 42 ЦПК України та частини дев`ятої статті 10 ЦПК України, сторонами, які понесли судові витрати, у справах наказного провадження є боржник та стягувач.
При цьому витрати, які поніс стягувач за подачу заяви про видачу судового наказу врегульовано спеціальною нормою процесуального права, а витрати, які поніс боржник при подачі заяви про скасування судового наказу, спеціальними нормами не врегульовано, а отже до цих витрат, можуть бути застосовані загальні норми процесуального права, якою є стаття 141 ЦПК України.
Колегія суддів також звертає увагу, що у разі не вирішення питання про розподіл судового збору при задоволенні заяви про скасування судового наказу, можливість розподілу понесених боржником судових витрат буде залежати виключно від звернення із позовом стягувача, тобто у разі не звернення із позовом стягувача, боржник буде позбавлений права на компенсацію судових витрат за подачу заяви про скасування судового наказу. 
За таких обставин та на підставі наведеного, стягнення з АТ «ОГС «Полтавагаз» на користь боржника ОСОБА_1 , понесених нею судових витрат, у вигляді судового збору, сплаченого за подачу заяви про скасування судового наказу, що підтверджено нею відповідною квитанцією на суму 113,50 грн, правильно вирішено судом першої інстанції при постановлені ухвали, що оскаржується.
Аргументи стягувача в апеляційній скарзі про безпідставність застосування статті 141 ЦПК України до порядку розгляду справ в наказному провадженні, та можливість застосування цієї норми лише в справах позовного провадження, є помилковими.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги АТ «ОГС «Полтавагаз», а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 23 липня 2021 року – залишити без змін.
Щодо судових витрат
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд не задовольняє вимоги особи, яка подала апеляційну скаргу, не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз»– залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 23 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 02 листопада 2021 року.

Головуючий                                         В.П. Пікуль 

Судді                                 Т.В. Одринська 

О.О. Панченко