П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 р. Категорія 106020000	м.Одеса	Справа № 540/1682/20	
Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А.
час і місце ухвалення: 15:56:02, м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:  Семенюка Г.В.
суддів: Домусчі С.Д. ,  Шляхтицького О.І. 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

          Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, у якому з урахуванням уточнення позовних вимог від 15.12.2020 року, просила: - визнати протиправними дії ГУ НП в Херсонській області в частині визначення робочого місця ОСОБА_1 на посаді інспектора - чергового Ізолятора тимчасового тримання № 4 в смт. Нововоронцовка, Херсонської області - зобов`язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області визначити ОСОБА_1 робоче місце, яке відповідає критеріям посади інспектора-чергового Ізолятора тимчасового тримання № 1 ГУ НП в Херсонській області та знаходиться за місцем проживання позивача у м. Херсоні.
          Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року позов залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:
Судом першої інстанції встановлено, що 09.02.2021 року представником відповідача надано до суду  клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском місячного строку звернення до суду, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України, яке обґрунтовано тим, що у мотивувальній частині уточненого позову позивачка зазначає, що робоче місце в ізоляторі тимчасового тримання № 4 ГУНП в смт. Нововоронцовка Херсонської області їй визначено з 29.01.2020 року після виходу з відпустки, що підтверджує обізнаність позивачки про вказані обставини 29.01.2020, а тому місячний строк звернення до суду сплинув 29.02.2020 року. Вказане підтверджується також графіком несення служби працівників ІТТ № 4 ГУНП в Херсонській області за лютий місяць 2020 року згідно якого ОСОБА_1 несла службу в ІТТ № 4 ГУНП в Херсонській області 05.02.2020, 08.02.2020, 11.02.2020, 14.02.2020, 17.02.2020.
У підготовчому засіданні представники відповідача підтримали вказане  клопотання та просили його задовольнити.
24.02.2021 року в електронній формі від представника позивачки надано заяву про поновлення строку для подання позову, в якій просить поновити ОСОБА_1 строк для подання адміністративного позову, вказуючи на те, що з метою досудового врегулювання спірного питання 07 червня 2020 року позивачкою було подано рапорт на ім`я начальника ГУНП в Херсонській області із проханням вирішити питання  щодо переведення її на інше місце несення служби, а саме в ІТТ № 1 м Херсон, проте відповіді на вказаний рапорт позивака не отримала, що стало підставою звернення до суду з позовом про визнання таких дій  протиправними.
Враховуючи, що із рапортом до відповідача позивачка зверталася 07 червня 2020 року, а позовну заяву подано до суду 30.06.2020 р., представник позивачки вважає, що позовна заява подана в межах процесуальних строків, встановлених ч. 5 ст. 122 КАС України, тобто місячний строк.
          Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивачки у заяві про поновлення строку звернення до суду не наведено та не надано жодних обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду.
П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII ( далі - Закон № 580-VIII).
Частиною 1 статі 47 цього Закону передбачено, що призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.
Призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону ( частина перша статі 48 Закону № 580-VIII).
Відповідно до частин 1, 3-5 ст. 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України. Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.  Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.
Відповідно до частин 8-10 ст. 65 цього Закону України переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення. Переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський. У разі якщо згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначенню поліцейського на посаду повинно передувати погодження відповідних органів державної влади або органів місцевого самоврядування чи їх посадових осіб, призначення на посаду здійснюється після отримання такого погодження.
Як встановлено судом першої інстанції, предметом спору у даній справі є протиправні дії ГУ НП в Херсонській області в частині визначення робочого місця ОСОБА_1 на посаді інспектора - чергового Ізолятора тимчасового тримання № 4 в смт. Нововоронцовка, Херсонської області.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічною службою є, зокрема, служба в поліції. Отже, дана справа належать до категорії справ щодо проходження публічної служби. Строки звернення до адміністративного суду встановлені статтею 122 КАС України.
Так, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частини перша та друга статті 122 КАС України).
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Приписами частини п`ятої статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
З мотивувальної частини уточненого позову від 14.12.2020 р. вбачається, оскаржувані дії відповідача ОСОБА_1 пов`язує з тим, що незважаючи на наказ ГУ НП в Херсонській області від 18.04.2018 р. № 89 о/с про її призначення на посаду інспектора - чергового Ізолятора тимчасового тримання № 4 Головного управління НП в Херсонській області, вона у період з 18.04.2018 р. по 29.01.2020 р. фактично не проходила службу за вказаною посадою, оскільки у період з 18.04.2018 р. по 05.05. 2019 р. за усним наказом керівництва надавала практичну допомогу ІТТ № 1 в Херсонській області, у період з 03 травня 2019 р. по 02 жовтня 2019 р. згідно наказу ГУ НП в Херсонській області № 348 від 03 травня 2019 року перебувала у відрядженні для надання практичної допомоги в Корабельному відділі поліції ГУ НП в Херсонській області на території КП ХОР "Херсонські авіалінії, з 08 липня 2019 року була відряджена до м. Генічеськ для надання практичної допомоги, після закінчення відрядження мала відпустку до 29.01.2020 р.
З огляду на вказані обставини, позивачка вважає, що з 29.01.2020 р. відповідач неправомірно визначив її робоче місце на посаді інспектора - чергового Ізолятора тимчасового тримання № 4 в смт. Нововоронцовка, Херсонської області, а тому просить зобов`язати ГУ НП в Херсонській області визначити ОСОБА_1 робоче місце, яке відповідає критеріям посади інспектора - чергового Ізолятора тимчасового тримання №1 ГУ НП в Херсонській області та знаходиться за місцем проживання позивача у м. Херсоні.
Враховуючи, що позивачка дізналась про порушення своїх прав та інтересів в частині визначення її робочого місця на посаді інспектора - чергового Ізолятора тимчасового тримання № 4 в смт. Нововоронцовка, Херсонської області - 29.01.2020 року, що також  підтверджується графіком несення служби працівників ІТТ № 4 ГУ НП в Херсонській області за лютий місяць 2020 року згідно якого ОСОБА_1 несла службу в ІТТ № 4 ГУ НП в Херсонській області 05.02.2020, 08.02.2020, 11.02.2020, 14.02.2020, 17.02.2020, копія якого наявна в матеріалах справи, а з даним позовом позивачка звернулась до суду 30.06.2020 року, тому наявні підстави для визнання пропущеним місячний строк звершення до суду, встановлений частиною 5 статті 122 КАС України.
Крім того, при вирішенні даного процесуального питання суд приймає до уваги те, що на спірну посаду інспектора - чергового Ізолятора тимчасового тримання № 4 Головного управління НП в Херсонській області позивачку було призначено наказом ГУ НП в Херсонській області від 18.04.2018 р. № 89 о/с і до теперішнього часу вона її займає згідно вказаного наказу, що не заперечується позивачкою. При цьому, доказів оскарження даного наказу позивачка суду не надала. 
При цьому, суд зазначає, що згідно із ч. 3 ст. 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому, одним із принципів адміністративного судочинства є диспозитивність (від лат. dispono - "розпоряджаюся"). Цей принцип знаходить свій прояв у тому, що надає особам, які беруть участь у справі, можливість вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд. Реалізацією цього принципу є самостійне вирішення позивачем питання, чи звертатися до суду з позовом взагалі, з наступним визначенням підстав, змісту і обсягу позовних вимог, а після винесення судом рішення у справі - окремо вирішувати питання, чи оскаржувати такі судові рішення в апеляційному чи касаційному порядку, у якому обсязі та з яких підстав здійснювати таке оскарження. Суд як незалежний орган не може ініціювати провадження чи навіть захищати права особи без відповідного звернення такої особи.
Так, предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відповідно до яких суд  має ухвалити рішення, а підставою позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які складаються із фактів, що тягнуть за собою певні правові наслідки: зміну чи припинення правовідносин.
Як вбачається з матеріалів справи, 30.06.2020 року позивачка звернулась до суду з позовом до ГУ НП в Херсонській області, яким у первинній редакції просила
- визнати протиправними дії ГУ НП в Херсонській області в частині переведення ОСОБА_1 на посаду інспектора - чергового Ізолятора тимчасового тримання № 4 в смт. Нововоронцовка, Херсонської області;
- зобов`язати ГУ НП в Херсонській області поновити ОСОБА_1 на фактичному місці роботи - інспектором - черговим Ізолятора тимчасового тримання № 1 Управління Національної поліції в Херсонській області.
Ухвалою суду першої від 27.07.2020 р. про відкриття провадження у справі,  відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду у зв`язку з тим, що на момент відкриття провадження у справі позивачкою не порушено строк звернення до суду з вказаним позовом.
Натомість, в ході підготовчого провадження позивачка скористалась своїм правом на подання уточненого позову, змінивши предмет позову.
З огляду на вказане, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що довід представника позивачки, що підставою звернення до суду є неотримання від відповідача відповіді на рапорт ОСОБА_1 від 07.06.2020 р. щодо її переведення на місце несення служби в Ізоляторі тимчасового тримання № 1 ГУНП в Херсонській області є необґрунтованим, оскільки з урахуванням уточненої редакції позову від 14.12.2020 р. вказані дії чи бездіяльність відповідача не є предметом оскарження у даній справі.
Крім того, суд не приймає до уваги довід представника позивачки щодо направлення 22.02.2021 року разом із заявою про поновлення строку звернення до суду нового уточненого адміністративного позову, оскільки питання щодо прийняття до розгляду уточненого адміністративного позову, поданого під час розгляду судом клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позову, в редакції уточненого позову від 14.12.2020 р., суперечать нормам КАС України. Натомість, вказане питання підлягає вирішенню судом за результатами розгляду  клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду в редакції 14.12.2020 року, про що було роз`яснено представнику позивачки в судовому засіданні 24.02.2021р. та підтверджується протоколом судового засідання. 
При цьому, суд наголошує, що направлення 22.02.2021 року до суду нового уточненого адміністративного позову є третім варіантом позовних вимог, що на думку суду може свідчити про зловживання процесуальними правами таким учасником справи.
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частиною третьою  та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.
Згідно ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Отже, законодавець допускає ймовірність виявлення судом факту недотримання строку звернення до суду і після відкриття провадження у справі, внаслідок чого позов може бути залишений без розгляду. При цьому, приписи статті 123 КАС України передбачають право особи подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наведенням поважних причин такого пропуску.
Оскільки, представником позивачки у заяві про поновлення строку звернення до суду  не наведено та не надано жодних обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому звернення до суду може здійснюватися у межах встановленого строку, який в адміністративному судочинстві визначений як строк звернення до суду.
Правова природа строку звернення до суду дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.
Зміст принципу правової визначеності розкрито у ряді рішень Конституційного Суду України. Наприклад, у Рішенні від 29 червня 2010 року №17-рп/2010 Конституційний Суд України звернув увагу на правову визначеність як елемент верховенства права, зазначивши, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини і громадянина та втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дозволять особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Отже, встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.
Як зазначалось вище, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 цього Кодексу).
Отже, у даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в редакції від 14.12.2020 року підлягає залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
Ухвала Херсонського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року по справі № 540/1682/20, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

  суддя-доповідач 	 	Семенюк Г.В.	
  судді	    	Домусчі С.Д.    Шляхтицький О.І.