ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/12581/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 жовтня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого:           Бєлової Л.В.
суддів:                     Єгорової Н.М., Степанюка А.Г.

за участю секретаря судового засідання: Матвєєвої С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві у порядку ч. 4  ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2021 року (справу розглянуто в порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби про визнання дій протиправними, скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати протиправними дії   Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві щодо винесення постанови про накладення штрафу від 28.05.2020 року за №127;
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві   про накладення штрафу від 28.05.2020 за № 127.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що відповідачем порушена процедура проведення експертизи товару, у позивача не вилучались відповідні товари, а саме кип`ятильники. Апелянт зазначає, що норми законодавства, на які посилаться відповідач та які ніби-то порушив позивач при продажі електричних приборів магазин «АНЖІО», стосуються саме виробника продукції, який ввів продукцію в обіг, однак, позивач є лише розповсюджувачем продукції, самостійно електрокип`ятильники він не виробляє.
Також, апелянт наголошує, накладений штраф у розмірі шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян стосується особи, яка ввела продукцію в обіг та яка повторно протягом періоду від одного до трьох років вчинила таке саме порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, проте, за виробництво й введення в обіг даного продукту позивача жодного разу не притягали до будь-якої відповідальності, оскільки позивач не виробляє даного роду продукцію. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2021 року (справу розглянуто в порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби про визнання дій протиправними, скасування постанови та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 06 жовтня 2021 року.
30 вересня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Держпродспоживслужби, в якому відповідач повністю підтримує правову позицію суду першої інстанції та вказує про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги. 
Відповідач вказує, що апеляційна скарга повністю дублює позовну заяву та не містить посилань на норми матеріального та/або процесуального права, які було порушено судом першої інстанції, що свідчить про необгрунтованість апеляційної скарги. 
05 жовтня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи за відсутності апелянта та його представника за підписом представника позивача адвоката П.П. Гарницького, в якій останній просить апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі, а судовий розгляд, призначений на 06 жовтня 2021 року, а також всі інші судові засідання, проводити без участі апелянта та його представника. 
У відкрите судове засідання 06 жовтня 2021 року сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. 
Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити розгляд справи за відсутності представників сторін.
Згідно з частиною четвертою  статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, листом від 04.05.2020 року №06.2/7179 відповідач повідомив ФОП ОСОБА_1 про проведення позапланової невиїзної перевірки характеристик продукції за місцезнаходженням органу ринкового нагляду з 22.05.2020 по 27.05.2020 року та зазначив вимогу щодо надання документів.
Вказаний лист, відповідно до трекінг номеру ПАТ «Укрпошта» №0405345431870 було отримано позивачем 06.05.2020 року.
Крім того, позивачем було отримано   направлення на проведення перевірки від 04.05.2020 року №1516.
22.05.2020 року позивач прибув до відповідача і дізнався, що відповідачем   була проведена перевірка   характеристик продукції в магазині «АНЖІО», в ході якої було встановлено, що кип`ятильник електричний арт. ЕП-07/220, який продав магазину позивач, не відповідає вимогам Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою КМУ   від 16.12.2015 №1067.
27.05.2020 року позивачем на вимогу від 04.05.2020 року були надані   наступні документи: сертифікат експертизи типу Модуль В Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання на електрокип`ятильники, виданого «Житомирський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», зареєстрованого в реєстрі   за № UA.TR.038.В.032-19 від 01.03.2019 і письмові пояснення від 26.05.2020 року із фото упаковки від електрокип`ятильника.
03.06.2020 року було отримано протокол № 1979/108 від 27.05.2020 року про виявлене порушення     вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль   нехарчової продукції» та ст. 13 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», рішення №04.1-179 від 28.05.2020 року про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, постанову Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві   про накладення штрафу від 28.05.2020 року №127 на суму 102 000,00 грн
Вважаючи постанову контролюючого органу про накладення штрафу протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовив та зазначив, що позивач не надав документи, які вимагались від нього відповідно до вимоги від 04.05.2020 року, а саме: загальний опис електрообладнання та інструкцію по експлуатації, протоколи випробувань, що дають презумпцію відповідності електрообладнання цілям, пов`язаним з безпечністю, а також підтвердження того, що позивач   не вводив зазначену в Додатку 1 до акту перевірки продукцію в обіг.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що під час розгляду справи позивачем не було доведено суду наявність обставин, які є підставою для звільнення суб`єкта господарювання від відповідальності. Крім того, Головне управління вимагало надати документи, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг (товарно-супровідна документація або договори) на продукцію, проте, ані відповідачу, ані до суду позивач таких документів не надав.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Організація та порядок здійснення державного ринкового нагляду, а також державного контролю продукції під час її ввезення на митну територію України визначаються  Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02 грудня 2010 року №2735-VI  (надалі за текстом -  Закон №2735-VI).
Абзацом 9  статті 1 Закону №2735-VI  визначено, що державний ринковий нагляд - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.
Відповідно до  статті 3 Закону №2735-VI  законодавство України про державний ринковий нагляд і контроль продукції складається з цього  Закону,  Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини в цій сфері, у тому числі технічних регламентів.
Відповідно до частини другої  статті 4 вказаного Закону, метою здійснення контролю продукції є забезпечення відповідності продукції, що ввозиться на митну територію України, встановленим вимогам до моменту її випуску у вільний обіг на митній території України та недопущення ввезення на митну територію України продукції, яка становить серйозний ризик суспільним інтересам.
Ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності. Органи ринкового нагляду становлять єдину систему. Сфери відповідальності органів ринкового нагляду включають види продукції, що є об`єктами технічних регламентів, і можуть включати види продукції, що не є об`єктами технічних регламентів (частини перша та друга  статті 10 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»).
Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції.
Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові, - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.
Предметом таких перевірок є характеристики продукції певного виду (типу), категорії та/або групи.
Під час проведення перевірок продукції певного виду (типу), категорії та/або групи забороняється перевіряти продукцію іншого виду (типу), категорії та/або групи.
У разі якщо за результатами перевірки характеристик продукції органом ринкового нагляду прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо продукції певного виду (типу), категорії та/або групи, що є предметом перевірки, такі заходи мають бути вжиті суб`єктами господарювання щодо всіх одиниць продукції певного виду (типу), категорії та/або групи, які надаються на ринку та є небезпечними, становлять ризик та/або не відповідають встановленим вимогам.
Перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та направлень на проведення перевірки, що видаються та оформлюються відповідно до цього Закону. У разі одержання інформації про надання на ринку продукції, що становить серйозний ризик, відповідні накази та направлення видаються і оформлюються невідкладно.
Відповідно до підпункту а) п. 2 ч.1 ст.24 Закону України «Про державний ринковий   нагляд і контроль нехарчової продукції», органи ринкового нагляду проводять перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів, за зверненнями споживачів (користувачів) відповідної продукції, а також органів виконавчої влади, виконавчих органів місцевих рад, правоохоронних органів, громадських організацій споживачів (об`єднань споживачів), об`єднань суб`єктів господарювання, у яких міститься інформація про розповсюдження продукції, що завдала шкоди суспільним інтересам чи має недоліки, що можуть завдати такої шкоди, і відсутня інформація, за якою виробника такої продукції може бути ідентифіковано, але міститься інформація, за якою може бути встановлено розповсюджувача, у якого було придбано (виявлено) таку продукцію.
Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», органи ринкового нагляду проводять перевірки характеристик продукції у її виробників, зокрема: 1) якщо за результатами перевірки характеристик продукції у її розповсюджувача є документально підтверджені підстави вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам внаслідок дій чи бездіяльності виробника такої продукції за умови повідомлення виробника про такі підстави на початку перевірки; 2) у разі одержання за допомогою системи оперативного взаємного сповіщення про   продукцію, що становить серйозний ризик, або в інший спосіб від уповноважених органів інших держав інформації про продукцію, що становить серйозний ризик, якщо її виробник ідентифікований та є резидентом України.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до листа Держпродспоживслужби України від 30.01.2020 року за № 15.1-4/2/1408, на підставі повідомлень Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про продукцію, яка не відповідає встановленим вимогам та/або становить серйозний ризик від 18.12.2019 № Р-5689-2019, від 20.12.2020 № Р-5789-2019, отриманих за допомогою національної інформаційної системи державного ринкового нагляду, Держпродспоживслужба доручає здійснити за ланцюгом постачання позапланову перевірку характеристик продукції, що зафіксовано Актом перевірки від 19.11.2019 року № 10-5.2/57.
Згідно з положеннями частини четвертої  статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»  органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб`єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що органи державного ринкового нагляду, серед іншого уповноважені проводити у випадках і порядку, визначених  Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», документальні невиїзні перевірки характеристик продукції та обстеження зразків продукції. Повідомлення про проведення перевірки направляється суб`єкту, щодо якого здійснюватиметься перевірка, рекомендованим листом не пізніше десяти днів до дня здійснення заходу перевірки. При цьому перевірка характеристик продукції може здійснюватися, як у спосіб перевірки інформації, що міститься у документах до продукції, так і шляхом відбору зразків продукції на експертизу.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, яка міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 826/2615/18, від 24 жовтня 2019 року у справі № 815/1729/16.
Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, за результатами перевірки характеристик продукції в магазині «АНЖІО», відповідачем було складено акт від 22.05.2020 року № 1979/108, в якому зазначено, що під час проведення позапланової перевірки характеристик продукції, зазначеної в Додатку 1 до акту перевірки «Інформація щодо ідентифікації продукції, яка є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам», кип`ятильник електричний арт. ЭП-07/220 виробник: не зазначено, дата виробництва не зазначено, ш/к 240000089834 (ш/к магазину), що реалізується ФОП ОСОБА_1 з`ясувалось питання невідповідності продукції встановленим вимогам Технічних регламентів, що розповсюджується на неї, а саме: відповідно до протоколу випробувань ДП «Укрметртестстандарт» № 2523-1-2019 від 04.12.2019 року встановлено невідповідність вимогам ДСТУ EN 60335-2-74:2015 за пунктами: 7.1 -на приладі не зазначено: - номінальна напруга чи діапазон номінальних напруг у вольтах; - умовна познака роду струму, або номінальна частота; - номінальна споживана потужність, у ватах чи номінальна сила струму, в амперах; умовна познака приладу класу II, символ 5172, згідно з ІЕС 60417; - максимальний та мінімальний рівень занурення; 7.12 - до приладу не надана інструкція з експлуатації; 15.1, 16.3 - ізоляція електрокип`ятильника не витримала випробувальну напругу 3000 В після повного занурення в воду на 30 хвилин; 25.7 - шнур живлення електрокип 'ятильника не належить ні до одного із передбачених типів; 30.2.2 - матеріал ручки електрокип`ятильника не витримав випробування на вогнестійкість при температурі 750 С-горіння продовжувалось більше 30с.
За сценарним планом ймовірності виникнення ризику, що може становити продукція - визначено серйозний рівень загрози (дане порушення зафіксовано в акті перевірки характеристик продукції від 19.11.2019 року № 10-005.2/57 складеного ГУ Держпродспоживслужби в Київській області та зафіксовано в національній інформаційній системі державного ринкового нагляду під номером № Р-5689-2019 від 18.12.2019 та №Р- 5789-2019 від 20.12.2020).
На виконання вимоги відповідача від 04.05.2020 року позивачем були надані наступні документи: декларацію про відповідність вимогам Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою КМ України від 16.12.2015 року №1067та   Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого постановою КМ України від 16.12.2015 року №1077; сертифікат експертизи типу від 01.03.2019 року № UA.TR.038.B.032-19; сертифікат відповідності UA1.022.0001750-09; копію накладної на повернення товару № К570030000036202 від 12.12.2019 року; копію свідоцтва про державну реєстрацію; фотофіксацію маркувальної етикетки продукції.
Стосовно доводів апелянта про необґрунтованість прийнятого відповідачем рішення внаслідок того, що позивачем, за його твердженням, подані всі передбачені Законом документи, колегія суддів зазначає наступне.
Правові та організаційні засади розроблення, прийняття та застосування технічних регламентів і передбачених ними процедур оцінки відповідності, а також здійснення добровільної оцінки відповідності визначено     Законом України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» від 15.01.2015 № 124-VIII.
Відповідно до частини першої     статті 1 зазначеного Закону знак відповідності технічним регламентам - маркування, за допомогою якого виробник вказує, що продукція відповідає застосовним вимогам, визначеним у технічних регламентах, якими передбачене нанесення цього маркування.
Статтею 3 Закону № 124-VIII     передбачено, що законодавство про технічні регламенти та оцінку відповідності складається з цього     Закону, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини в цій сфері.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 №1067 затверджено Технічний регламент низьковольтного електричного обладнання.
Відповідно до пункту 8 зазначеного Технічного регламенту, якщо відповідність електрообладнання цілям, пов`язаним з безпечністю, була доведена зазначеною процедурою оцінки відповідності, виробники складають декларацію про відповідність і наносять знак відповідності технічним регламентам.
Пунктом 19 Технічного регламенту № 1067 визначено, що перед введенням електрообладнання в обіг імпортери пересвідчуються в тому, що виробник провів відповідну процедуру оцінки відповідності та склав технічну документацію, на це електрообладнання нанесено знак відповідності технічним регламентам, воно супроводжується необхідними документами, а також що виробник виконав вимоги, визначені у пунктах 11 і 12 цього Технічного регламенту.
Пунктом 7 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого     Постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року № 1077, передбачено, що обладнання може бути надано на ринку та/або введено в експлуатацію тільки в разі, коли воно відповідає вимогам цього Технічного регламенту за умови належного встановлення, обслуговування та використання за призначенням.
На підставі аналізу наведених правових норм у системному зв`язку з фактичними обставинами справи, колегія суддів доходить до висновку про те, що відповідач мав повноваження вимагати від позивача витребувані документи.
Водночас, як було вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано апелянтом, позивач не надав документи, які вимагались від нього відповідно до вимоги від 04.05.2020 року, а саме: загальний опис електрообладнання та інструкцію по експлуатації, протоколи випробувань, що дають презумпцію відповідності електрообладнання цілям, пов`язаним з безпечністю, а також підтвердження того, що позивач   не вводив зазначену в Додатку 1 до акту перевірки продукцію в обіг. Також, позивачем не подано документацію (договори, товарно-супровідної документації), яка дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника товару.
Відповідно до частини першої статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»     суб`єкти господарювання за порушення цього   Закону     несуть згідно з законами України цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» до розповсюджувача застосовуються штрафні санкції у разі введення в обіг продукції, що становить серйозний ризик, - у розмірі шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом періоду від одного року до трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
За таких умов колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про відсутність законних підстав для прийняття оскаржуваного рішення, зокрема, і щодо невірно розміру накладеного штрафу, оскільки останній застосовано на підставі пункту 1 частини другої статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», а не пункту 2, на який помилково посилається апелянт.
Колегія суддів також не приймає до уваги доводи апелянта про те, що ним подано сертифікат типу Модуль В Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання на електрокип`ятильники, виданий ДП «Житомирський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», зареєстрованого в реєстрі за № UA.TR.038.B.032- 19 від 01.03.2019 р., з якого вбачається, що виробник продукції «електрокип`ятильники арт. ЭП-07/220» є ПОГ «Вінницьке УВП УТОС», що дозволяє ідентифікувати виробника товару (його найменування та місцезнаходження), що, на думку позивача, свідчить про необґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що позивач є тією особою, яка ввела продукцію в обіг, оскільки відповідно до пункту 6 частини сьомої  статті Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»  відповідна інформація може бути підтверджена лише визначеними документами, а саме: договорами, товарно-супровідною документацією.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем у межах наданих повноважень з дотриманням встановленого законом порядку, є обґрунтованим та відповідає іншим критеріям, визначеним частиною другою  статті 2 КАС України.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, не спростованими доводами апеляційної скарги, про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2021 року. 
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України    та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби про визнання дій протиправними, скасування постанови. 
Згідно з положеннями  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2021 року - залишити без задоволення. 
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2021 року - залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду
Повний текст виготовлено 06 жовтня 2021 року. 

Головуючий суддя                                                                      Л.В. Бєлова

Судді                                                                                            Н.М. Єгорова, 

                                                                                                     А.Г. Степанюк