ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року	Львів	Справа № 260/3034/20 пров. № А/857/14011/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Матковської З.М., Шавеля Р.М., 
за участю секретаря                    Герман О.В.,
представників апелянта          Резуненко О.А., Гнатик А.О.,
представника відповідача       Пензов С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Континент» на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року (ухвалене головуючим – суддею Микуляк П.П. об 13 год. 17 хв. у м. Ужгород, повне судове рішення складено 07 червня 2021 року) у справі № 260/3034/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Континент» до Закарпатської митниці Держмитслужби про визнання незаконним рішення та картки відмови,

                                                        ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив  визнати незаконним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товару № UA305160/2020/000004/2 від 07.08.2020 та картку відмови № UA305160/2020/00034.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що з наданих документів у митного органу була можливість визначити митну вартість на підставі числових значень складових митної вартості.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 відмовлено в задоволенні адміністративного позову. 
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку із наявністю розбіжностей в поданих декларантом документах та не підтвердженням використаних декларантом відомостей, неподанням запрошуваних документів, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості, заявлена декларантом митна вартість не була визнана.
Суд зазначив, що під час розгляду справи позивачем також не було надано суду належних та допустимих доказів для встановлення всіх розбіжносте, які були виявлені Закарпатською митницею Державної митної служби України.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність оскаржуваного Рішення про коригування митної вартості товару №UA305160/2020/000004/2 від 07.08.2020.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.
Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості не вбачається, щоб відповідач навів будь – яку інформацію, зокрема й щодо якості товарів, що значно впливає на їх ціну, наявності торгової марки та репутації цих товарів. Водночас вказує, що коригуючи митну вартість, відповідач навів суперечливі пояснення щодо неможливості застосування методу 2а (за ціною договору щодо ідентичних товарів) та методу 2б (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних або подібних товарів, і тим самим застосував резервний метод визначенням митної вартості товарів, взявши за основу інформацію наявну в ЄАІС Держмитслужби щодо фактурної вартості аналогічних товарів. Також вважає, що з наданих документів була можливість визначити митну вартість на підставі числових значень складових митної вартості.
Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Представники апелянта в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та надали пояснення, просять апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.
В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що 07.08.2020 ТОВ «Євро Континент» до митного оформлення було задекларовано за митною декларацією № UA305160/2020/038767 (далі - МД) насіння овочевих рослин торгівельної марки - SUBA SEEDS, країна походження - Італія, виробник - SUBA SEEDS COMPANY S.p.a.. (Італія), за наступними характеристиками:
товар № 1 «насіння овочевих рослин: насіння моркви некондиційне - 6000кг, насіння шпинату некондиційне - 3000кг, насіння салату некондиційне - 252кг.» за кодом згідно з УКТЗЕД 1209918000, вага нетто - 9252кг, заявлений рівень митної вартості - 1,31 дол.США/кг;
товар № 2 «насіння овочевих рослин: насіння томату некондиційне» за кодом згідно з УКТЗЕД 1209918000, вага нетто - 400кг, заявлений рівень митної вартості - 3,03 дол.США/кг.
Для підтвердження дійсної митної вартості товару позивачем у відповідності до ст. 53 МК України було подано : сертифікат якості б/н від 17.07.2020; пакувальний лист б/н від 17.07.2020; рахунок-фактура (інвойс) №1.518/Е від 17.07.2020; автотранспортна накладна б/н від 20.07.2020; фітосанітарний сертифікат UE/IT/0949132 від 20.07.2020; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №S371383 від 21.07.2020; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів № UA305160.2020.037531 від 03.08.2020; картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA305160/2020/00033 від 03.08.2020; документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 23.07.2020; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення №1.961/S від 13.07.2020 року; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державами № 5717558 від 22.07.2020; копія митної декларації країни відправлення 20ITQSZ010000361Е1 від 21.07.2020; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №305160.2020.038767 від 07.08.2020.
Того ж дня, Закарпатська митниця Державної митної служби України звернулася до декларанта із повідомленням про надання додаткових документів, а саме зазначили, що надані до митного оформлення документи містять суттєві розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар:
надано тільки другий аркуш рахунку-фактури;
надано тільки перший аркуш копії експертної декларації країни відправлення, який містить мінімум інформації і не містить інформації, необхідної для достатньої ідентифікації даного документу із задекларованими товарами (зокрема відсутні найменування та код товарів, вага нетто, статистична вартість, посилання на номер інвойсу, тощо);
відповідно до п. 5 контракту №1.961/S від 13.07.2020 року, оплата за товар здійснюється шляхом попередньої оплати 100% банківським переказом коштів на рахунок продавця згідно Проформи-рахунку №1.961/S від 13.07.2020, однак проформа-рахунок до митного оформлення не подавався, платіжне доручення також відсутнє;
відповідно до п. 1 контракту № 1.961/S від 13.07.2020, предметом контракту є «насіння кормове», в той час як фактично імпортується насіння овочеве;
в описі товарів у графі 31 міститься слово «некондиційне», разом з цим факт некондиційності товарів (тобто, його якісний стан, що впливає на ціну товару) документально не підтверджений;
відповідно до сертифікату EUR1, країною походження товарів (крім насіння томатів) є Євросоюз, а задекларовано – Італія;
по товару № 2 «насіння томату некондиційне» наявні розбіжності у зазначенні країни виробництва та країни походження товару, що викликає сумнів у достовірності заявленої інформації. Зокрема, в описі товару у графі 31 вказано «Країна виробництва: Італія, (IT). Країна походження: Китай (CN)», код країни походження у графі 34 вказаний як «ІТ» (Італія), а в електронному інвойсі країною виробництва вказано «CN»;
відповідно до автотранспортної накладної, перевізником товару є ТОВ «Вест- Транс-Груп», але для підтвердження витрат на транспортування товару до митного кордону України декларантом надано тільки довідку імпортера від 23.07.2020 про вартість транспортування. Договорів про перевезення чи платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, відповідно до виставленого розрахунка-фактури до митного оформлення не надані. При цьому, довідка імпортера не містить інформації ні про пункт відправлення, ні про номер транспортного засобу, у зв`язку з чим її складно ідентифікувати із задекларованим товаром.
07.08.2020 декларантом до митниці було подано заяву, відповідно до якої повідомив, що інших документів надати немає можливості.
У зв`язку з тим, що декларантом не було надано до митниці додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, право на проведення консультації з митним органом відповідно до ч. 5 ст. 55 Митного кодексу України декларант не використав, сумніви митного органу у достовірності (дійсності) заявленої митної вартості спростовано не було, митницею було прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товарів № 305160/2020/000004/2 від 07.08.2020.
Митним органом було застосовано резервний метод визначення митної вартості товару у зв`язку з наявності відповідної цінової інформації при визначенні числового значення митної вартості товарів за основу взята наявна в ЄАІС Держмитслужби інформація, щодо фактурної вартості аналогічних товарів на аналогічних комерційних умовах, оформлених в межах прямих контрактів за наступними митними деклараціями (використано найменш з наявних вартостей) з урахуванням транспортних витрат, згідно з наданою довідкою:
товар 1 – «насіння моркви, шпинату, салату...» - митна вартість (на основі рівня фактурної вартості товарів за МД № UA209150/2020/001140 від 22.01.2020) з урахуванням розподілених транспортних витрат становить: насіння моркви (7,00 євро/кг*6000кг) + насіння шпинату (2,40 євро/кг*3000кг)+насіння салату (12,00 євро/кг*252кг)+транспортні витрати (430,9091)=42000+7200+3024+430,9091євро=52654,9091євро;
товар 2 – «насіння томатів...» - митна вартість (на основі рівня фактурної вартості товару за МД № UA100290/2020/310517 від 28.05.2020) з урахуванням розподілених транспортних витрат становить: (33,17 євро/кг*400кг) +19,0909євро =13268,00+19,0909= 13287,0909 євро.
Також у зв`язку з винесеним Рішення про коригування митної вартості товарів Закарпатською митницею Державної митної служби України відмовлено ТОВ «Євро Континент» в митному оформленні товарів, про що складено картку відмови № UA305160/2020/00034.
Позивач вважаючи оскаржувані рішення відповідача протиправними, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі – МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Так, ч. 1 ст. 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України).
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно з ч. 5, 6 ст. 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу(ч. 8 ст. 57 МК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Згідно ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Так, ч. 2 ст. 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з приписами ч. 1, 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1ст. 58 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2 – 3 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч. 6 ст. 54 МК України).
Так, ч. 7 ст. 54 МК України визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Згідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
З системного аналізу наведених вище норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що правовою підставою для винесення рішення про коригування митної вартості є: виявлення обставин, що заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірного визначення митної вартості товарів; невірне проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2 – 4 ст. 53 цього Кодексу; відсутності у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Крім цього, обов`язок доведення митної вартості ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 804/16271/15, від 15.05.2018 № 809/1260/17.
Як згадувалось вище під час митного оформлення, відповідачу було надано митну декларацію типу № UA305160/202038767 від 07.08.2020  та ряд документів для підтвердження митної вартості товару. 
Згідно пояснень представника відповідача, що внаслідок опрацювання інформації, що міститься у наданих до митного оформлення документах встановлено наступне:
надано тільки другий аркуш рахунку-фактури;
надано тільки перший аркуш копії експертної декларації країни відправлення, який містить мінімум інформації і не містить інформації, необхідної для достатньої ідентифікації даного документу із задекларованими товарами (зокрема відсутні найменування та код товарів, вага нетто, статистична вартість, посилання на номер інвойсу, тощо);
відповідно до п. 5 контракту №1.961/S від 13.07.2020 року, оплата за товар здійснюється шляхом попередньої оплати 100% банківським переказом коштів на рахунок продавця згідно Проформи-рахунку №1.961/S від 13.07.2020, однак проформа-рахунок до митного оформлення не подавався, платіжне доручення також відсутнє;
відповідно до п. 1 контракту № 1.961/S від 13.07.2020, предметом контракту є «насіння кормове», в той час як фактично імпортується насіння овочеве;
в описі товарів у графі 31 міститься слово «некондиційне», разом з цим факт некондиційності товарів (тобто, його якісний стан, що впливає на ціну товару) документально не підтверджений;
відповідно до сертифікату EUR1, країною походження товарів (крім насіння томатів) є Євросоюз, а задекларовано – Італія;
по товару № 2 «насіння томату некондиційне» наявні розбіжності у зазначенні країни виробництва та країни походження товару, що викликає сумнів у достовірності заявленої інформації. Зокрема, в описі товару у графі 31 вказано «Країна виробництва: Італія, (IT). Країна походження: Китай (CN)», код країни походження у графі 34 вказаний як «ІТ» (Італія), а в електронному інвойсі країною виробництва вказано «CN»;
відповідно до автотранспортної накладної, перевізником товару є ТОВ «Вест- Транс-Груп», але для підтвердження витрат на транспортування товару до митного кордону України декларантом надано тільки довідку імпортера від 23.07.2020 про вартість транспортування. Договорів про перевезення чи платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, відповідно до виставленого розрахунку-фактури до митного оформлення не надані. При цьому, довідка імпортера не містить інформації ні про пункт відправлення, ні про номер транспортного засобу, у зв`язку з чим її складно ідентифікувати із задекларованим товаром.
Так судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем до митного органу було надано тільки другий аркуш рахунку-фактури, який не містив жодної інформації щодо товару ціну якого ним було визначено, таким чином, другий аркуш рахунку-фактури не можливо ідентифікувати із ввезеним товаром та неможливо використати для підтвердження фактурної вартості.
В подальшому, на запит митного органу, в повному обсязі рахунок-фактура надана не була.
Факт подання до митного оформлення тільки 2-го аркуша рахунку фактури підтверджується роздруківкою з ПІК АСМО Інспектор, яка вказує на надання до митного оформлення рахунку - фактури тільки на одному аркуші (а.с.79).
Суд не бере до уваги твердження позивача, що перший аркуш подавався до митниці, оскільки таке не підтверджено жодними доказами, крім того зазначене підтверджується тим, що доданий до позовної заяви перший аркуш рахунку-фактури не містить будь-яких відтисків штампів митниці, на відміну від другого аркуша, який і був поданий до митного оформлення (а.с. 12, 13).
Також, відповідно до п. 5 контракту №1.961/S від 13.07.2020, оплата за товар здійснюється шляхом попередньої оплати 100% банківським переказом коштів на рахунок продавця згідно Проформи-рахунку №1.961/S від 13.07.2020, однак вказаний проформа-рахунок до митного оформлення не подавався, крім того, платіжне доручення, в якому було б посилання на Проформу-рахунок №1.961/S від 13.07.2020 року, до митного оформлення також не подавалось.
Зазначене, як зазначив суд першої інстанції, підтверджується змістом гр. 44 митної декларації та гр.4 декларації митної вартості, які не містять посилання на документ за кодом "0325", якому відповідно до Класифікатора документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 відповідає «Рахунок-проформа», а також посилання на документ за кодом «3001», якому відповідно до Класифікатора документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 відповідає «Банківський платіжний документ, що стосується товару».
При цьому позивач в самій позовній заяві не вказує серед переліку поданих до митного оформлення документів на Проформу-рахунок № 1.961/S від 13.07.2020.
Більше того, в описі товарів у графі 31 міститься слово «некондиційне», разом з цим факт некондиційності товарів, тобто, його якісний стан, що впливає на ціну товару, документально не підтверджений.
Якісний стан товарів в контракті визначено як - насіння кормове, а у фітосанітарному сертифікаті - насіння не призначене для посіву, що вказує на призначення товару, але не на його якість, у сертифікаті EUR-1 зазначено – «насіння овочів», а в митній декларації – «насіння овочевих рослин...некондиційне», при цьому, сертифікат якості виробника до митного оформлення не подавався.
Натомість, під кодом даного документу «0003» в графі 44 митної декларації ще раз приєднано фітосанітарний сертифікат № UE/IT/0949132 від 20.07.2020, відтак опис якісного стану товарів у графі 31 митної декларації здійснений декларантом на свій розсуд, вказані відомості не є об`єктивними та документальне не підтверджені.
Крім цього по товару №2 «насіння томату некондиційне» наявні також розбіжності у зазначенні країни виробництва та країни походження товару, що викликає сумнів у достовірності заявленої інформації. Зокрема, в описі товару у графі 31 вказано «Країна виробництва: Італія, (IT), Країна походження: Китай, (CN)», однак код країни походження у графі 34 вказаний як «ІТ» (Італія).
Всупереч доводів позивача, вказані розбіжності підтверджуються графами 31 та 34 митної декларації (щодо товару №1 та щодо товару №2).
На підставі наявних розбіжностей, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України відповідачем було здійснено запит додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме:
перший аркуш рахунку-фактури №1.518/Е від 17.07.2020;
проформу-рахунок № 1.961/S від 13.07.2020;
документи, що містять відомості про вартість перевезення товарів (договір, рахунок тощо);
повну форму експортної декларації країни відправлення;
висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;
інші додаткові документи за бажанням декларанта, що підтверджують митну вартість товару.
Суд апеляційної інстанції вважає, що у відповідача були обґрунтовані сумніви, щодо заявленої митної вартості товару, оскільки у митного органу була відсутня можливість переконатись, що всі складові митної вартості документально підтверджені та піддаються обчисленню.
Отже, суд апеляційної інстанції вказує, що відповідач, направляючи повідомлення, вимагав подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, шляхом подання визначеного переліку документів, а також документів, які на думку позивача можуть підтвердити заявлену митну вартість. Однак, вимога контролюючого органу залишена без належного виконання.
Таким чином, в даній справі витребування додаткових документів та вжиття додаткових заходів щодо контролю задекларованої митної вартості, було обумовлено тим, що документи, подані декларантом, містили розбіжності, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Оскільки подані декларантом документи містили розбіжності та позивачем не спростовано сумнівів митного органу у правильному визначенні митної вартості товару декларантом, позивачу правомірно було відмовлено у митному оформленні товару за заявленою ним митною вартістю відповідно до вимог митного законодавства.

При цьому, прийняттю рішення про коригування передувала процедура консультацій щодо обрання методу визначення митної вартості товару та обмін наявною інформацією, в ході якої митний орган прийшов до обґрунтованого висновку, що митна вартість товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом.

З урахуванням наведеного, у зв`язку з наявними розбіжностями та відсутністю обґрунтувань цих розбіжностей, митним органом цілком обґрунтовано прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Континент» залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року у справі № 260/3034/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 15 листопада 2021 року