Дата документу 03.12.2021 Справа № 310/8654/19

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 310/8654/19	Головуючий у 1-й інстанції Дубровська Н.М. Повний текст рішення складено 14.06.2021 року.	
Пр. № 22-ц/807/3129/21	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2021 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)        Гончар М.С.
суддів                                Кочеткової І.В., Подліянової Г.С.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міськрайонного району електричних мереж на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 червня 2021 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міськрайонного району електричних мереж (надалі – ПАТ «Запоріжжяобленерго») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернулось до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 2-6), в якому просило стягнути в солідарному порядку з відповідачів  ОСОБА_1 та ОСОБА_2  на свою користь заборгованість по сплаті вартості необлікованої електричної енергії у розмірі 41369,94 грн., а також витрати по оплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. 
В обґрунтування вищезазначеного позову позивач зазначав, що при перевірці 12.01.2019 року за адресою мешкання  ОСОБА_1 та ОСОБА_2  було встановлено самовільне підключення електроводонагрівача до електромережі іншого власника мереж з порушенням схеми обліку. 
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Стручкову Л.І. (а.с. 13). Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 25) відкрито провадження у цій справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
В автоматизованому порядку суддею Дубровською Н.М. у цій справі замінено суддю Стручкову Л.І. (а.с. 34). Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 35) вищезазначену справі прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 червня 2021 року (а.с. 79-80) у задоволенні позову позивача у цій справі відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ПАТ «Запоріжжяобленерго» у своїй апеляційній скарзі (а.с. 88-90) просило рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити. 
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 100).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою позивача у цій справі відкрито року (а.с. 115-116), дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 117).
Відповідачі не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі у встановлений апеляційним судом строк та у тому числі станом на час розгляду цієї справи апеляційним судом. 
Однак, за змістом ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді фактично працює 15 суддів). Крім того, суддя-доповідач перебувала у додатковій відпустці у жовтні 2021 року (а.с. 122).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ПАТ «Запоріжжяобленерго» у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.
В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови. 
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ч.1 ст.4, ст.ст.258-259, 263, 264-265, 273, 354 ЦПК України та виходив із необґрунтованості всіх позовних вимог позивача у цій справі.
Оскільки, вважав: з акту про порушення № 00143255 від 12.01.2019 року, вбачається, що відповідач ОСОБА_2  здійснила самовільне підключення до ел.мережі, що не є власністю електропостачальника, з порушенням схеми обліку накидом з фазного проводу ПЛ в підвал та гараж будинку мідним проводом та використанням контуру заземлення. В примітках до акту зазначено, що до акту про порушення додаються службові фото та акт упаковки проводу без обліку. Крім того, в наведеному вище акті про порушення зазначено, що споживачу необхідно прибути на комісію з розгляду складеного акта, яка відбудеться 08.02.2019 року о 10.00 годині (а.с. 9)
Разом з тим, матеріали справи не містять та не додано до позовної заяви службових фото, акт упаковки проводу, що унеможливлює встановити фактичні обставини складення акту про порушення та наявність протиправних дій чи бездіяльності відповідачів по справі.
При складані акту про порушення ПРРЕЕ працівниками позивача не дотримано вимоги вказаних правил та Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, зокрема: - під час складання акта представниками Бердянського ММРЕМ не виявлено місце підключення до відповідних електричних мереж та не зазначено дане місце в акті; - в акті взагалі не зазначено пункт ПРРЕЕ, який було порушено споживачем; - в акті відсутня інформація про фактичне навантаження електричної мережі, що було на момент його складання;- в акті не зазначено час роботи струмоприймачів, що не дає можливість здійснити належним чином розрахунок вартості електроенергії; - в акті відсутня інформація про те, чи застосовувалися будь-які спеціальні технічні засоби або здійснювався частковий демонтаж будівельних конструкцій або оздоблювальних матеріалів для виявлення місця самовільного підключення.
Крім того, перерахунок за спожиту електричну енергію повинен бути проведений з дня останнього контрольного огляду приладу обліку до дня виявлення порушення, але не більше загальної кількості днів за шість календарних місяців, що передували дню виявлення порушення.
Суд першої інстанції критично ставився до показів свідка, якого було допитано в судовому засіданні, так як він являється працівником позивача по справі.
Разом з тим, в акті про порушення зазначено, що споживачу необхідно прибути на комісію з розгляду складеного акту про порушення 08.02.2019 року за адресою АДРЕСА_1 о 10.00 годині. Однак, згідно протоколу № 542, засідання комісії відбулося 25.01.2019 року.
Абзацом 5 п. 8.2.6 ПРРЕЕ встановлено, що споживач має бути повідомлений оператором системи про місце, час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 7 календарних днів до призначеної дати засідання.
Проте, суд першої інстанції вважав, що матеріали справи не містять належного повідомлення споживача про виклик на засідання комісії, що відбулося 25 січня 2019 року. Лист  ОСОБА_2  від 15.01.2019 року суд першої інстанції не розглядав як доказ належного повідомлення про таку дату та час.
Та обставина, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» правильно провело розрахунок обсягу необлікованої електричної енергії відповідно до пункту 3.3 Методики, не позбавляє його обов`язку довести сам факт порушення з боку споживача та причинно-наслідкового зв`язку між порушенням і споживанням необлікованої електричної енергії (крадіжка електричної енергії).
Крім того, позивачем заявлено вимоги до  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , однак матеріали справи не містять жодного доказу, що порушення відбулося саме з вини або  ОСОБА_1 , або   ОСОБА_2 , як не містять і доказів того, що будь з ким з них укладено договір про постачання електричної енергії або приєднання до договору про постачання електричної енергії.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд першої інстанції вважав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин позовної заяви.
Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.
У порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України суд першої інстанції не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи, безпідставно не прийняв до уваги у цій справі належні допустимі докази позивача, зокрема: письмові (акт про порушення № 00143255 від 12.01.2019 року, копія - а.с. 9, протокол № 542 засідання комісії з розгляду актів про виявлення порушення від 25.01.2019 року, копія - а.с. 11, розрахунок від 25.01.2019 року - копія а.с. 12), покази свідка  ОСОБА_3 (а.с. 69-70) – члена рейдової бригади позивача (інженер техаудіту, а.с. 9), яка безпосередньо виявила та зафіксувала самовільне підключення, фотофіксацію самовільного підключення (а.с. 63-67).
Апеляційним судом встановлено, що працівниками позивача було дотримано вимог вищезазначених Правил - при складані акту про вищезазначене порушення ПРРЕЕ та Методику - при визначенні обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок цього порушення споживача правил користування електричною енергією. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.
Також, апеляційним судом встановлено, що правовідносини між енергопостачальником та побутовими споживачами електричної енергії з 11 червня 2018 року регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312.
Підпунктом 1 п. 5.5.5 вищезазначених Правил передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний користуватися електричною енергією на підставі договору. 
Споживач електричної енергії зобов`язаний не допускати безоблікового користування електричною енергією (підп. 20 п. 5.5.5 ПРРЕЕ). 
Відповідно до п. 8.2.7 ПРРЕЕ споживач зобов`язаний оплачувати вартість недоврахованої електричної енергії. 
Апеляційним судом встановлено, що 12.01.2019 року при здійсненні рейдовою бригадою БМРРЕМ ПАТ «Запоріжжяобленерго» перевірки дотримання споживачем ПРРЕЕ, було виявлене порушення відповідачем ПРРЕЕ за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: самовільне підключення до електричної мережі, що не є власністю електропостачальника, з порушенням схеми обліку накидом з фазного проводу ПЛ в підвал та гараж будинку мідним проводом та використанням контуру заземлення. Виявлене порушення зафіксовано актом № 00143255 від 12.01.2019 року (копія а.с. 9), складеним у присутності ОСОБА_1 .
Акт складений у присутності  ОСОБА_1 , якому була надана можливість підписати акт та внести в нього свої зауваження. Відповідач ОСОБА_1 акт підписав та скористався своїм правом внести зауваження, в яких зазначив: «зауважень немає».
У п. 9 складеного акту про порушення ПКЕЕН зазначено дату (08 лютого 2019 року) та адресу за якою відбудеться засідання комісії з розгляду складеного акту про порушення, на яку запрошено відповідачів.
Відповідно до звернення від 15.01.2019 року, поданого  ОСОБА_1 в інтересах  ОСОБА_2 , останній просив розглянути акт про порушення, складений 12.01.2019 року за його адресою в строк до 25 січня 2019 року (копія, а.с. 10). 
Суд першої інстанції не звернув належної уваги на той факт, що перенесення дати засідання комісії про розгляд акту про порушення було здійснено саме за письмовим проханням споживача, який сам призначив дату засідання комісії на 25.01.2019 року, та головне, прийняв участь у даному засіданні, визнав допущені порушення та підписав протокол засідання. 
25.01.2019 року засідання комісії з розгляду акту відбулося у присутності ОСОБА_1 . 
Згідно з протоколом № 542 від 25.01.2019 року (копія, а.с. 11), комісія визначила причетність відповідача до порушення ПРРЕЕ, та застосувала Методику визначення обсягу та вартості електричної енергії необлікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, затверджену Постановою НКРЕ України від 04.05.2006 р. № 562, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 р. за № 782/12656 (далі Методика), визначила обсяг та вартість необлікованої електричної енергії в розмірі 25216 кВт*год. на суму 41369,94 грн. на підставі пункту п.п. б) п. 3.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (а.с. 5-6).
ОСОБА_1  ознайомився із вищезазначеним протоколом від 25.01.2019 року, про що свідчить його особистий підпис на вказаному протоколі (а.с. 11). 
Однак, оплата по рахунку (а.с. 12) у добровільному порядку не була здійснена.
На виконання вимог ст. ст. 12 ч. 5, 81 ч.7 ЦПК України з метою повного та всебічного перегляду апеляційним судом законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача, апеляційним судом отримана інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 123-125), за змістом якої: право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано лише за ОСОБА_2 (1/1).
ОСОБА_1 , можливо, є членом сім`ї споживача - ОСОБА_2 , представником останньої, але він не є співвласником чи власником вказаного вище житлового будинку (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні), а тому він не може бути солідарним відповідачем за вищезазначеним позовом позивача у цій справі. 
Крім того,  ОСОБА_1  взагалі при вищевикладених встановлених апеляційним судом фактичних обставинах цієї справи є неналежним відповідачем у цій справі. А тому, у задоволенні позовних вимог позивача до відповідача ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електроенергії у розмірі 41369,94 грн. у цій справі слід відмовити у повному обсязі.
Належним відповідачем за вищезазначеним позовом позивача у цій справі є  ОСОБА_2 , як одноособовий (1/1) власник вищезазначеного житлового будинку, в якому здійснено вказане вище самовільне підключення, та на яку саме відкрито особовий рахунок по оплаті електроенергії № 736552 (а.с.11). 
Відсутність письмового договору позивача із  ОСОБА_2  з приводу надання їй послуг з електроенергії, не спростовує того факту, що остання, як споживач, фактично отримує останні від позивача за вищезазначеною адресою її власності, та не виключає обов`язку останньої відшкодувати позивачу вищезазначену вартість необлікованої електроенергії, яка нарахована їй позивачем внаслідок вищезазначеного порушення. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.
В силу вимог ст. 319 ч. 4 ЦК України власність зобов`язує. 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).
Підстави для звільнення від доказування відповідача  ОСОБА_2 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. 
Відповідач  ОСОБА_2  та її представник не надали суду належних, допустимих доказів у спростування позову позивача у цій справі.
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги сторони позивача. 
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).
В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Проте докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні та зокрема стороною відповідача  ОСОБА_2  апеляційному суду не надані.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.
За таких обставин, апеляційну скаргу позивача слід задовольнити частково, рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 червня 2021 року у цій справі слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов позивача задовольнити частково, стягнути з  ОСОБА_2  на користь позивача вартість необлікованої електричної енергії у розмірі 41369,94 грн.; в іншій частині позовних вимог слід відмовити.
Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. 13 ЦПК України у разі часткового задоволення апеляційної скарги позивача при вищевикладених обставинах, останній має право на компенсацію лише за рахунок відповідача  ОСОБА_2  у цій справі у повному обсязі судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 4802,50 грн. (розрахунок: 1921,00,00 грн. - судовий збір за подачу позову (а.с. 1) + 2881,50 грн. – належний судовий збір за подачу апеляційної скарги (розрахунок: 150% від суми судового збору, сплаченого за подачу позову у цій справі (1921,00 грн. * 150%), а.с. 110).
Таким чином, сума зайво сплаченого позивачем, як апелянтом, судового збору у цій справі при подачі апеляційної скарги складає 523,50 грн. (розрахунок: 3405,00 грн. (платіжне доручення № 19082, а.с. 110) - 2881,50 грн.), та може бути повернута у подальшому апеляційним судом позивачеві за результатами розгляду відповідного клопотання останнього в порядку ст. 7 ЗУ «Про судовий збір».
Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 141, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міськрайонного району електричних мереж задовольнити частково. 
Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 червня 2021 року у цій справі скасувати. 
Ухвалити нове судове рішення. 
Позов Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міськрайонного району електричних мереж задовольнити частково. 
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міськрайонного району електричних мереж (ЄДРПОУ 00130926) вартість необлікованої електричної енергії у розмірі 41369,94 грн. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міськрайонного району електричних мереж судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 4802,50 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 03.12.2021 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Кочеткова І.В.	Подліянова Г.С.