УХВАЛА
 
26 жовтня 2021 року
 
м. Київ
 
Провадження № 13-220зво21
 
Велика Палата Верховного Суду у складі:
 
судді-доповідачаОСОБА_1 ,
 
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,                            ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,             ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,
 
перевірила заяву засудженого ОСОБА_18 про перегляд               за виключними обставинами вироку Апеляційного суду Харківської області від               24 листопада 2003 року і
 
встановила:
 
Як убачається з заяви, вироком Апеляційного суду Харківської області від                  24 листопада 2003 року ОСОБА_18 засуджено за ч. 2 ст. 15, пунктами 1, 7            ч. 2 ст. 115, п. 7 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі - КК) із застосуванням положень ст. 70 цього Кодексу до покарання у виді довічного позбавлення волі.
 
Ухвалою Верховного Суду України від 22 червня 2004 року вирок місцевого суду в частині призначеного покарання залишено без зміни.
 
До Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата) надійшла заява засудженого ОСОБА_18 про перегляд за виключними обставинами                 вироку суду. Посилаючись на визнання Конституційним Судом України у Рішенні від 16 вересня 2021 року № 6-р (ІІ)2021 неконституційними деяких положень ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 КК, засуджений просить скасувати вирок щодо нього в частині призначеного покарання і змінити покарання у виді довічного позбавлення волі на певний строк. Заявник зазначає, що призначене йому покарання у виді довічного позбавлення волі без подальшої можливості звільнення не відповідає Конституції України.
 
Перевіривши наведені у заяві доводи, Велика Палата дійшла таких висновків.
 
За змістом п. 1 ч. 3 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу (далі – КПК) установлення неконституційності окремих положень закону, іншого правового акта чи їх окремого положення є виключною обставиною за умови застосування судом відповідних приписів при вирішенні конкретної справи.
 
Рішенням Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року № 6-р(ІІ)/2021 визнано неконституційними положення ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 КК, в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у виді довічного позбавлення волі. Цим же Рішенням зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 КК, у відповідність до Конституції України та цього Рішення.
 
Таке Рішення Конституційний Суд України постановив з метою реалізації статей 3, 23, 28 Конституції України та приведення Кодексу у відповідність до Конституції України та зазначив, що обов`язком Верховної Ради України є законодавчо забезпечити реалістичну перспективу звільнення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, від подальшого відбування такого покарання шляхом унормування порядку заміни довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням або умовно-дострокового звільнення.
 
Тому виконання вищевказаних приписів Конституційного Суду України має бути здійснено шляхом внесення Верховною Радою України змін до норм права, котрі регулюють питання умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та заміну його невідбутої частини більш м`яким, з метою поширення їх дії на такий вид покарання, як довічне позбавлення волі. 
 
Крім того, згідно з положеннями розділу VIII КПК зазначені питання вирішуються під час виконання вироку в порядку ст. 539 КПК місцевим судом, у межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
 
З огляду на викладене Велика Палата не має правових підстав для перегляду за виключними обставинами оспорюваного судового рішення. 
 
Таким чином, Велика Палата дійшла висновку, що у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_18 необхідно відмовити, а заяву – повернути особі, яка її подала.
 
Керуючись статтями 459, 463, 464 КПК, Велика Палата Верховного Суду
 
постановила:
 
Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_18  про перегляд за виключними обставинами вироку Апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2003 року.
 
Заяву повернути особі, яка її подала.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                                                      ОСОБА_1 
 
Судді:                                                                                   
ОСОБА_2                                                ОСОБА_10 
ОСОБА_3 ’єва                                          ОСОБА_11 
ОСОБА_4                                                   ОСОБА_12 
ОСОБА_5                                                ОСОБА_13 
ОСОБА_6                                       ОСОБА_14 
ОСОБА_7                                              ОСОБА_15 
ОСОБА_8                                        ОСОБА_16 
ОСОБА_9                                                 ОСОБА_17