ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/22864/20                                                          Головуючий у І інстанції - Іщук І.О.
                                                                                                   Суддя-доповідач - Мельничук В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 грудня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
        Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

                Головуючого-судді:                  Мельничука В.П.        
                                        суддів:                 Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,  

                           при секретарі:                 Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Енергетичної митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, -

В С Т А Н О В И Л А:
Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Енергетичної митниці Держмитслужби, в якому просило:
- визнати протиправними та скасувати рішення Енергетичної митниці ДФС від 15.07.2020 № UA903020/2020/000005/1 та № UA903020/2020/000006/1. 
Позовні вимоги мотивовано тим, що рішення Енергетичної митниці ДФС від 15.07.2020 № UA903020/2020/000005/1 та № UA903020/2020/000006/1 є такими, що прийняті в порушення вимог Митного кодексу України, на підставі необґрунтованих висновків, оскільки в оскаржуваних рішеннях Відповідач не навів пояснень щодо умов поставки, комерційних умов, періодів оплати та поставки, що вказує на невідповідність оскаржуваних рішень про коригування митної вартості вимогам статті 55 Митного кодексу України.
Крім того, на думку Позивача, ним були подані до Митниці всі необхідні документи для підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а тому вважає що є всі підстави для задоволення позовних вимог. 
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 вересня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Апеляційна скарга мотивована тим, що мотивуючи судове рішення, суд першої інстанції виходив з недоліків розрахунку коефіцієнта Kgcv та недоліками SWIFT повідомлень.
Проте, доданий до адміністративного позову розрахунок коефіцієнта Kgcv під час митного оформлення до Митниці не подавався.
Надсилаючи Позивачу запит на надання додаткових документів, Митниця розрахунок вказаного коефіцієнта не запитувала.
Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що свіфт-повідомлення не є банківським платіжним документом, що, в свою чергу, позбавляє можливості встановити суму, яку було фактично сплачено за товар.
Проте, Верховним Судом у постанові від 10 листопада 2020 року у справі                        № 280/1746/19 зазначено, що SWIFT-повідомлення є повноцінними банківськими документами, що підтверджують факт оплати за товар. Водночас, чинне законодавство не передбачає обов`язку надання митному органу у підтвердження факту оплати товару саме платіжного доручення.
Крім того, у постанові від 10 листопада 2020 року у справі № 280/1853/19 Верховний Суд зазначив, що повідомлення, сформовані за результатами здійснення переказів в іноземній валюті, в тому числі за допомогою системи SWIFT, за умови наявності у них всіх реквізитів, що дозволяють ідентифікувати здійснення такої операції, можуть вважатись належним документом, що підтверджує факт оплати за товар.
Таким чином, на думку Позивача, надані до суду першої інстанції повідомлення, сформовані за допомогою системи SWIFT, містять всі реквізити, що дозволяють ідентифікувати здійснення операції, відтак є належними документами, за якими можна встановити суму, яку було фактично сплачено за товар.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та ERU Management Services LLC 25.06.2019 укладено Рамковий договір на поставку та прийом природного газу (далі - Рамковий договір), за умовами якого Сторони погодили, що відповідно до кожного Індивідуального договору продавець повинен заявити та поставити, або організувати поставку договірного обсягу у точці поставки протягом кожної одиниці часу загального періоду постачання.
Відповідно до Рамкового договору від 25.06.2019 між ERU Management Services LLC та НАК "Нафтогаз України" укладено Індивідуальний договір від 25.06.2019 № l-G/07/17-EMS.
З метою здійснення митного оформлення товарів Позивачем 14.07.2020 до Енергетичної митниці ДФС було подано 2 (дві) електронні митні декларації (далі - ЕМД) від 14.07.2020 № UA903020/2020/013382, № UA903020/2020/013407.
За ЕМД від 14.07.2020 № UA903020/2020/013382 та № UA903020/2020/013407 для митного оформлення Позивачем до митного органу заявлено наступні товари:
1. За ЕМД від 14.07.2020 № UA903020/2020/013382:
- газ природний у газоподібному стані, що зберігається на митному складі ПСГ               АТ "Укртрансгаз" (закачування в липні 2019 року) в кількості 6 733, 245 тис.м3. Гост 5542-87.Густина газу - 0.7040 кг/м3. Див. "Електронний інвойс";
- газ природний у газоподібному стані, що зберігається на митному складі ПСГ               АТ "Укртрансгаз" (закачування в вересні 2019 року) в кількості 2 271 тис.м3. Гост 5542-87.Густина газу - 0.7036 кг/м3. Див. "Електронний інвойс";
- газ природний у газоподібному стані, що зберігається на митному складі ПСГ              АТ "Укртрансгаз" (закачування в липні 2019 року) в кількості 24 489,285 тис.м3. Гост 5542-87.Густина газу - 0.7043 кг/м3. Див. "Електронний інвойс";
- газ природний у газоподібному стані, що зберігається на митному складі ПСГ              АТ "Укртрансгаз" (закачування в вересні 2019 року) в кількості 1 757,329 тис.м3. Гост 5542-87.Густина газу - 0.7036 кг/м3. Див. "Електронний інвойс".
2. За ЕМД від 14.07.2020 № UA903020/2020/013407:
- газ природний у газоподібному стані, що зберігається на митному складі ПСГ              АТ "Укртрансгаз" (закачування в липні 2019 року) в кількості 5 193,780 тис.м3. Гост 5542-87.Густина газу - 0.7043 кг/м3. Див. "Електронний інвойс";
- газ природний у газоподібному стані, що зберігається на митному складі ПСГ               АТ "Укртрансгаз" (закачування в липні 2019 року) в кількості 2 884,708 тис.м3. Гост 5542-87.Густина газу - 0.7040 кг/м3. Див. "Електронний інвойс";
- газ природний у газоподібному стані, що зберігається на митному складі ПСГ             АТ "Укртрансгаз" (закачування в липні 2019 року) в кількості 14 140,233 тис.м3. Гост 5542-87.Густина газу - 0.7045 кг/м3. Див. "Електронний інвойс";
- газ природний у газоподібному стані, що зберігається на митному складі ПСГ              АТ "Укртрансгаз" (закачування в липні 2019 року) в кількості 11 030,317 тис.м3. Гост 5542-87.Густина газу - 0.7045 кг/м3. Див. "Електронний інвойс";
- газ природний у газоподібному стані, що зберігається на митному складі ПСГ              АТ "Укртрансгаз" (закачування в липні 2019 року) в кількості 2 883,892 тис.м3. Гост 5542-87.Густина газу - 0.7041 кг/м3. Див. "Електронний інвойс".
Разом з митними деклараціями Позивачем для оформлення товару надано: рахунок-фактуру (інвойс) від 08.04.2020 № 08-04-2020-EMS; Рамковий договір від 25.06.2019; Індивідуальний договір від 25.06.2019 № l-G/07/17-EMS; Договір про надання послуг митного брокера від 26.12.2019 № 829; акти прийому-передачі від 25.03.2020 № 64/03-20-МС, № 65/03-20-МС, № 66/03-20-МС, № 67/03-20-МС, № 8-1G/07/19-EMS, від 06.04.2020 № 2/04-20-МС, № 3/04-20-МС, № 4/04-20-МС, № 5/04-20-МС, № 6/04-20-МС, № 9-1G/07/19-EMS.
У зв`язку із спрацюванням профілів ризику АСАУР, які передбачають здійснення контролю правильності визначення митної вартості та витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів, а також у зв`язку з тим, що надані документи не містять всіх відомостей, щодо ціни товару, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (не подано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, а відповідно до умов індивідуального договору від 25.06.2019 № 1G/G7/19-BMS до рамкового договору від 25.06.2019 № б/н форма оплати за товар - передплата 20 % від попередньої договірної вартості), декларанту було направлено відповідне повідомлення про необхідність подати додаткові документи протягом 10 днів (за наявності) а саме:
- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається (в тому числі доповнення, акти купівлі продажу);
- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
- копію митної декларації країни відправлення;
- інформацію біржових організацій про вартість товару (котирування, зазначені в п. 1 поданого до митного оформлення індивідуального договору від 25.06.2019 року l-G/07/19-EMS до рамкового договору від 25.06.2019 року № б/н).
На виконання вимог митного органу щодо надання додаткових документів Позивачем 15.07.2020 було направлено наступні документи до ЕМД від 14.07.2020                                          № UA903020/2020/013382 та № UA903020/2020/013407: 
- SWIFT-повідомлення про здійснення Компанією передоплати від 19.07.2019; 
- копію повідомлення AT "Укргазбанк" про повернення коштів від 07.04.2020; 
- копію зворотного рахунку ERU Management Services LLC від 31.03.2020 № 31-03-2020-EMS;
- інформацію біржових організацій про вартість товару (котирування, зазначені в п. 1 поданого до митного оформлення індивідуального договору від 25.06.2019 року                       l-G/07/19-EMS до рамкового договору від 25.06.2019 року № б/н).
За результатами розгляду поданих документів, митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 15 липня 2020 року                                                                      № UA903020/2020/000005/1 стосовно митної декларації від 14.07.2020                                                     № UA903020/2020/013382 та рішення про коригування митної вартості товарів від 15 липня 2020 року № UA903020/2020/000006/1 стосовно митної декларації від 14.07.2020                                               № 903020/2020/0134072.
Вважаючи зазначені рішення Відповідача про коригування митної вартості товару протиправними, а свої права порушеними, Позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що рішення від 15.07.2020 № UA903020/2020/000005/1 та                                                                     № UA903020/2020/000006/1 про коригування митної вартості товару прийняті Відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені вимогами Митного кодексу України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано та своєчасно, а тому підстави для визнання їх протиправними та скасування відсутні.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та при розгляді апеляційної скарги вказує наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Згідно з частиною першою статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до частини першої статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Згідно із частиною першою статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Відповідно до частини шостої статті 264 Митного кодексу України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.
Згідно з частиною першою статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Статтею 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Стаття 51 Митного кодексу України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 та 2 якої митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому   розділом VIII цього Кодексу   та цією главою (частина перша статті 52 Митного кодексу України).
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;
2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (частина друга   статті 52 Митного кодексу України).
Статтею 53 Митного кодексу України   передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
В контексті викладеного, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Частиною 1 статті 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно з пунктом 1 частини четвертою, частинами п`ятою та шостою статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Стаття 57 Митного кодексу України регулює методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, а саме: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
За приписами частин п`ятої - восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених   статтею 64 цього Кодексу.
Верховним Судом у постанові від 23 січня 2020 року у справі № 804/4365/16 вказано, що митний орган повинен витребувати документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені   статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відповідно до частини першої статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:           1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;               2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Відповідно до частин четвертої п`ятої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Отже, суд першої інстанції вірно вказав, що обов`язок доведення митної вартості товару лежить на Позивачу. 
Послідовність дій посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів під час здійснення їх митного контролю та митного оформлення визначено Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 11.09.2015 № 689                     (далі - Методичні рекомендації).
Згідно з приписами пункту 6 Розділу ІІ вказаних Методичних рекомендацій при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх складових митної вартості; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п`ятою - восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості; наявність арифметичних помилок в митній декларації, декларації митної вартості або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.
Відповідно до пункту 7 Розділу ІІ Методичних рекомендацій при перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ подається); митній декларації графи 12, 20, 22, 31 (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності реквізитів документів, які підтверджують митну вартість товарів), 45, 46; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, для декларування яких не застосовується митна декларація (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару.
Отже, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митного органу є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за №1360/21672, затверджено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа (надалі - Порядок № 631).
Відповідно до підпункту 4.5.4 пункта 4.5 розділу IV Порядку № 631 при здійсненні митного оформлення МД виконуються, зокрема, такі митні формальності як контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР (автоматизованої системи аналізу управління ризиками).
Позивачем для оформлення Товару разом з митними деклараціями було надано Відповідачу: рахунок-фактуру (інвойс) від 08.04.2020 № 08-04-2020-EMS; Рамковий договір від 25.06.2019; Індивідуальний договір від 25.06.2019 № l-G/07/17-EMS; Договір про надання послуг митного брокера від 26.12.2019 № 829; акти прийому-передачі від 25.03.2020                    № 64/03-20-МС, № 65/03-20-МС, № 66/03-20-МС, № 67/03-20-МС, № 8-1G/07/19-EMS, від 06.04.2020 № 2/04-20-МС, № 3/04-20-МС, № 4/04-20-МС, № 5/04-20-МС, № 6/04-20-МС,              № 9-1G/07/19-EMS.
У зв`язку із спрацюванням профілів ризику АСАУР, які передбачають здійснення контролю правильності визначення митної вартості та витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів, а також у зв`язку з тим, що надані документи не містять всіх відомостей, щодо ціни товару, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (не подано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, а відповідно до умов індивідуального договору від 25.06.2019 № 1G/G7/19-BMS до рамкового договору від 25.06.2019 № б/н форма оплати за товар - передплата 20 % від попередньої договірної вартості), Позивачу було направлено відповідне повідомлення про необхідність подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості Товару, шляхом подання визначеного переліку документів, а також документів, які можуть підтвердити заявлену митну вартість, а саме:
- договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається (в тому числі доповнення, акти купівлі продажу);
- рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
- копії митної декларації країни відправлення;
- інформації біржових організацій про вартість товару (котирування, зазначені в п. 1 поданого до митного оформлення індивідуального договору від 25.06.2019 року l-G/07/19-EMS до рамкового договору від 25.06.2019 року № б/н).
На виконання вимог митного органу щодо надання додаткових документів Позивачем 15.07.2020 було направлено наступні документи до ЕМД від 14.07.2020                                          № UA903020/2020/013382 та № UA903020/2020/013407: 
- SWIFT-повідомлення про здійснення Компанією передоплати від 19.07.2019; 
- копію повідомлення AT "Укргазбанк" про повернення коштів від 07.04.2020; 
- копію зворотного рахунку ERU Management Services LLC від 31.03.2020                         № 31-03-2020-EMS;
- інформацію біржових організацій про вартість товару (котирування, зазначені в п. 1 поданого до митного оформлення індивідуального договору від 25.06.2019 року                       l-G/07/19-EMS до рамкового договору від 25.06.2019 року № б/н).
Таким чином, вимога контролюючого органу не була виконана в повному обсязі, всіх витребуваних документів Позивачем подано не було. Зазначене не спростовано і апеляційною скаргою.
На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки Позивачем на письмову вимогу митного органу не було достатньо подано документів для прийняття рішення про митне оформлення (випуск) Товарів, а подані документи не давали Відповідачу зробити висновок щодо підтвердження заявленої митної вартості Товарів, Відповідач правомірно відмовив у митному оформленні (випуску) товарів, про що прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів.
Колегія суддів звертає увагу, що під час надання митних декларацій                                              № UA903020/2020/013382 та № 903020/2020/013407 Відповідачу, технічні акти, які містились в пакетах документів (№ 64/03-20-МС, № 65/03-20-МС, № 66/03-20-МС,                      № 67/03-20-МС, № 05/04-20-МС, № 06/04-20-МС, № 2/04-20-МС, № 3/04-20-МС,                          № 4/04-20-МС) містили посилання на 8 митних декларацій.
Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем до позовної заяви додано Розрахунок цін для періодів поставок 3.2. та 3.3. згідно з Індивідуальним договором від 25.06.2019 №1G/07/19-EMS, відповідно до якого Кgcv - розрахунок цього показника надається окремо у Розрахунку Кgcv згідно з Індивідуальним договором від 25.06.2019 №1G/07/19-EMS.
Так, згідно з п. 1 Індивідуального договору сторони домовились використовувати наступне визначення договірної ціни:
CP-(Avg TTF DA + 1,l)*Kgcv, Євро/1000 куб.м.
де: AvgTTFDA - розраховується в Євро/МВт год окремо для кожної дати поставки як сума котирувань TTF DA за кожен календарний день з першого по останнє число кожного періоду для котирувань, розділена на кількість днів у відповідному періоді для котирувань; TTF доба наперед) - означає ціну природного газу кожного календарного дня на дату її визначення за принципом на добу наперед в Євро/МВт.год:
- якщо датою визначення ціни є день опублікування Джерела котирувань, TTF DA розраховується як середньоарифметичне між цінами "Bid" та "Offer" для такого дня, які опубліковані під заголовком "TTF Price Assessment: Day-ahead" у Джерелі котирувань у день, що безпосередньо передує даті визначення ціни;
- якщо дата визначення ціни не є днем публікування Джерела котирувань, TTF DA розраховується як середньоарифметичне між цінами "Bid" та "Offer" для такого дня, які опубліковані під заголовком "TTF Price Assessment: Weekend" у Джерелі котирувань у день, що безпосередньо передує даті визначення ціни.
Джерело котирувань - Звіт ICIS European Spot GasMarkets;
Kgcy - коефіцієнт, який відображає співвідношення одиниць енергії (МВт год) та об`єму (1000 куб.м) при 20°С, Р=101,325 кПа, визначається як GCV на основі митних декларацій типу ДР при ввезенні природного газу на територію України у режимі митний склад (імпорт 74), яким Продавець підтверджує факт виконання своїх обов`язків щодо ввезення природного газу на територію України та який буде передано Покупцю відповідно до цього Індивідуального договору. Зазначений показник розраховується шляхом ділення суми усього обсягу ввезеного газу зазначеного у таких деклараціях вираженого у МВт год на суму виражену у тис. куб. м та використовується виключно для розрахунку ціни.
При розрахунках "Договірна ціна" (СР), "Середньоарифметичне TTF Доба наперед" (Avg TTF DA) та "TTF Доба наперед" (TTF DA) округлюються до третьої цифри після коми (якщо наступна за третім знаком цифра е більшою або рівною п`яти, то ця цифра збільшується на одиницю, якщо наступна за третім знаком цифра є меншою або рівною чотирьом, то цифра третього знаку до якого виконується округлення, залишається без змін).
Проте, вказаний розрахунок, який наданий до суду першої інстанції, до Енергетичної митниці ДФС на момент подання митних декларацій від 14.07.2020                                                № UA903020/2020/013382 та № 903020/2020/013407 Позивачем наданий не був.
Судом першої інстанції було правомірно встановлено, що як вбачається з таблиці розрахунку Кgcv згідно з Індивідуальним договором від 25.06.2019 № 1G/07/19-EMS, навпроти МД UA903010/2019/15756 обсяг ввезеного газу, зазначеного у таких деклараціях, вираженого у Мвт-год дорівнює 223 203,000 МВт-год, а за результатами дослідження самої МД UA903010/2019/15756 та аркуша коригування до неї вбачається, що обсяг ввезеного газу, зазначеного у таких деклараціях, вираженого у МВт-год дорівнює не 223 203,000 МВт-год, а 223 200,000 МВт-год., що впливає на коефіцієнт Кgcv і, як наслідок, на ціну договору, з чим погоджується колегія суддів.
Крім того, у розрахунку Кgcv згідно з Індивідуальним договором від 25.06.2019                № 1G/07/19-EMS зазначено, що "ERU Management Services LLC" 08.01.2020 надала НАК "Нафтогаз України" каналами електронної пошти копії 14-ти митних декларацій, а у табличці до розрахунку Кgcv згідно з Індивідуальним договором від 25.06.2019 № 1G/07/19-EMS їх визначено у кількості 13.
Більш того, після повторної подачі Позивачем ще одного розрахунку Kgcy, Енергетичною митницею Держмитслужби було встановлено, що розрахунок коефіцієнта Kgcv не відповідає умовам Індивідуального договору від 25.06.2019 № 1G/07/19-EMS, оскільки зазначений показник Kgcy розраховується шляхом ділення суми усього обсягу ввезеного газу зазначеного у таких деклараціях вираженого у МВт-год на суму виражену у тис. куб. м. та використовується виключно для розрахунку ціни, що підтверджується контррозрахунком Енергетичної митниці Держмитслужби.
Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в даних правовідносинах у митного органу виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявленої Позивачем митної вартості товару, оскільки за вказаними обставинами митний орган мав обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару та коригування такої вартості, що не спростовано Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду справи.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Колегія суддів відхиляє доводи Позивача, викладені в апеляційній скарзі, щодо належного підтвердження митної вартості товару, оскільки вони жодним чином не спростовують вищевикладені мотиви, якими керувався суд першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглянувши доводи Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                     В.П. Мельничук

                     Судді:                                                                      І.О. Лічевецький

                                                                                                      О.М. Оксененко

Повний текст складено 13.12.2021 року.