ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/3079/20                                                              Головуючий І інстанції – Шрамко Л.Л.
Провадження № 33/818/185/21                                                Суддя доповідач – Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
 
3 листопада 2021 року                                                         м.Харків
суддя Харківського апеляційного суду         Шабельніков С.К.
за участю секретаря                                - Вакула Н.С.,
особи, що притягається 
до адміністративної відповідальності        - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 28 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В:
       Постановою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 28 липня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 – визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік., а також стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.
Постановою встановлено, що 05 червня 2020 року о 22:25 год. в м. Харків, вул. Малиновського, 14, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ-DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці ока, млява реакція зіниць на світло, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог, встановлених п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
На вказане рішення,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 28 липня 2020 року, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вважає,  що постанова винесена з порушенням норм процесуального і матеріального права.
 Свої вимоги обґрунтовує тим, що відсутність спеціальних засобів для проходження огляду на місці зупинки спеціального Драгера, за допомогою якого можна пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння не є підставою їхати в медзаклад. Вказав, що працівниками поліції йому було відмовлено пройти огляд на місці. Також вважає, що його неправомірно зупинили за порушення Правил дорожнього руху. А тому, вважає, що у поліцейських взагалі не було правових підстав направляти його одразу до лікарні для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Крім того, адвокат Крижановський Б.О. просить поновити пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Ленінського районного суду м. Харкова від 28 липня 2020 року, посилаючись на те, що у зв`язку з проведеними карантинними заходами, його представником була направлена апеляційна скарга 04.08.2021 на офіційну електронну адресу Ленінського районного суду м. Харкова від 28 липня 2020 року, проте, з незрозумілих технічних причин, апеляційна скарга не була вчасно отримана працівниками суду. Посилаючись на зазначені обставини, просить поновити строк на апеляційне оскарження. 
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.
За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя, - відкрито апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
При цьому належить врахувати те, що, оспорюючи висновки суду першої інстанції, апелянт не заявляв будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту свідків.
З огляду на це, переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.
Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції послався на докази, а саме: відомості з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №281664 від 05.06.2020, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкоголь ного, наркотичного та іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також на пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і на досліджені в суді відеозаписи, як з камер відеоспостереження працівників поліції, так і наданим ОСОБА_1 .
Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ-DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці ока, млява реакція зіниць на світло, почервоніння очей). 
Ці обставини вочевидь обумовлювали вимогу працівників поліції, які їх виявили, згідно п. 2.5 ПДР України, запропонувати водію пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я (а.с.2), виходячи зі специфіки дослідження, що, в свою чергу, унеможливлювало проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу.
Вказані обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яких було залучено працівниками поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до яких вбачається, що 05 червня 2020 року водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ-DAEWOO SENS. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД відмовився в присутності двох свідків , також відмовився від підпису в протоколі серії ДПР18 №281664 від 05.06.2020 (а.с.3,4).
Для забезпечення повноти та всебічності судового розгляду судом апеляційної інстанції шляхом направлення судових повісток викликались вищевказані свідки для надання особистих пояснень, але останні не з`явились за судовим викликом (а.с60,61, 65,66.).
Апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості примусово доставити свідків в судове засідання, а тому відповідно до вимог чинного КУпАП, виконав усі можливі дії для виклику свідків в судове засідання.
Дослідивши відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, вбачається що працівники поліції дійсно запропонували водієві автомобіля ЗАЗ-DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , який сидів за кермом адтомобіля, у присутності двох свідків пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД, однак останній відмовився від проходження в присутності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . При цьому, водій виявив бажання пройти огляд за допомогою алкотестеру Драгер, на що працівниками поліції було йому роз`яснено, що у нього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим, він може пройти огляд лише в закладі охорони здоров`я. При цьому, водій тривалий час не погоджувався на проходження огляду в медичному закладі, показуючи своїми діями щодо відмови в проходженні огляду. 
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував факт зупинки працівниками поліції його автомобіля, зазначив, що не відмовлявся пройти огляд, лише хотів дочекатись адвоката, оскільки з ним розмовляли по-хамські, він не захотів виконувати вимоги працівників поліції. Йому запропонували сісти в автомобіль поліції і проїхати для огляду в мед заклад, але він відмовився, оскільки хотів дочекатись захисника. Вказав, що у зв`язку з цим подзвонив в поліцію, оскільки вважав, що працівники поліції діяли незаконно, на що йому порекомендували звернутися в прокуратуру, але він не звертався до прокуратури зі скаргою, як і до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України. 
Протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою державою особою і слід зазначити, що в порядку, передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 його не оскаржував. Про обставини, передбачені ст.17 КУпАП, які звільняють особу від адміністративної відповідальності, він не повідомив. Поряд з цим, належить врахувати, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія, перед цим склав іспит на знання вимог ПДР України, а тому, апеляційний суд вбачає цей випадок, як свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.
Слід зазначити, що протокол складався внаслідок саме відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. При цьому, належить врахувати, що огляд на стан наркотичного сп`яніння є специфічним медичним оглядом, який може бути проведений лише в спеціальній медичній установі, певними фахівцями.
Оскільки поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції давала підстави вважати, що він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, працівники поліції, керуючись ч.1 ст. 130 КупАП та п. 2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тому такі доводи апелянта не можуть свідчити про порушення порядку складання проколу та фіксування наявних в ньому відомостей.
Враховуючи, що факт керування транспортним засобом доведений, то ОСОБА_1 , як водій, не мав підстав для відмови на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що способами, визначеними чинним законодавством, зокрема, звернення з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення слідчої перевірки, до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями, ОСОБА_1 не звертався. Внаслідок цього, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості врахувати доводи апеляційної скарги щодо незаконності дій працівників поліції.
Відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції.
Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 , матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження апелянта з цього приводу є необґрунтованими.
Крім того, відповідно до наявного в матеріалах справи відеозапису (арк. 4) вбачається, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у Харківському обласному наркотичному диспансері.
Згідно ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою:
1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Згідно п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.
Відповідно до п.4 Розділу І вищенаведеної Інструкції вбачається, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:
- порушення координації рухів;
- порушення мови;
- виражене тремтіння пальців рук;
- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
- поведінка, що не відповідає обстановці;
- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
- почервоніння обличчя або неприродна блідність.
Поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці ока, млява реакція зіниць на світло, почервоніння очей.
Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, від якого останній відмовився.
З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , а також порушення порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Крім того, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП вбачається, що огляд осіб на стан наркотичного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я, що узгоджується із вимогами п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, де зазначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Також, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що ними був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 у якого було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та в присутності двох свідків останній відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, про що складений відповідний протокол, що повністю відповідає вимогам вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.
Враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції взагалі відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення, а також пояснення свідків, які були відібрані під час його складання. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не протирічать один одному, що свідчить про їх об`єктивність. Тому, апеляційний суд не може погодитись з апеляційними доводами апелянта, оскільки в такий спосіб вбачається спроба ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.
Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Отже, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання ОСОБА_1 на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_1 – задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м. Харкова від 28 липня 2020 року .
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 28 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                  С.К. Шабельніков