ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1993/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/1371/20 Категорія: 301000000 	Кондрацька Н. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О.  М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

                       02 грудня 2021 року         м. Черкаси        
Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

	Новікова О.М.,	
  	Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б., 	
за участю секретаря	Любченко Т.М.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасигаз збут» про усунення перешкод у здійснені права користування майном, не пов`язаним із позбавленням права володіння, –

в с т а н о в и в :

В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом до відповідачів.
Позов обґрунтовано такими доводами.
ОСОБА_1 є одним із співвласників домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 разом з відповідачами. Домоволодінням вона користується. Відповідачі у будинку не проживають, комунальними послугами не користуються. У позивача з відповідачами склались неприязні відносини, внаслідок чого ОСОБА_2 21.01.2015 звернувся з заявою до ПАТ «Черкаси газ» щодо не підключення газу до домоволодіння, мотивуючи це надуманою причиною. 
На неодноразові звернення під`єднатись до газопостачання позивачка отримала відповідь, що необхідно дозвіл всіх співвласників та надати ряд документів. Відповідачі не бажають надавати згоду добровільно з незрозумілих причин. Це обмежує права позивача як співвласника. Просить визнати незаконною відмову співвласників домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у наданні письмової згоди щодо укладання договору на газопостачання між ТОВ «Черкасигаз збут» та ОСОБА_1 .
Рішенням у задоволенні позову відмовлено у зв`язку з тим, що позивачкою не доведено неправомірності відмови відповідачів у наданні згоди щодо укладання договору газопостачання саме з ТОВ «Черкасигаз збут».
ОСОБА_1 оскаржила рішення в апеляційному порядку.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що вона, як співвласник нерухомого майна, через дії інших співвласників, які не проживають та не користуються житловим будинком, позбавлена можливості реалізувати своє право власності. 
Просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
З матеріалів справи встановлено, та це визнається сторонами, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є співвласниками будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 відповідно до наданих копій свідоцтв про право на спадщину за законом.
Відповідно до пояснень сторін у вказаному домоволодінні на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи газопостачання до будинку припинене.
21.01.2015 інші співвласники ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звертались до ПАТ «Черкасигаз» з вимогою відключити газопостачання. Газопостачання припинено, що підтверджується листом ПАТ «Черкасигаз» від 30.01.2015 (а.с. 10, 11).
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч.ч. 1, 2, 4 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.
Відповідно до ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.
Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Постачання природного газу здійснюється на підставі Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. №2496, які набрали чинності 27.11.2015р. та відповідно до Кодексу газорозподільних систем, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. №2494, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824, за умови наявності діючого між Споживачем Оператором ГРМ договору розподілу газу.
Відповідно до п. 2 р. ІІІ Правил постачання газу відбувається на підставі договору. Відповідно до типової форми побутові споживачі разом з заявою про укладення договору пред`являють постачальнику оригінали документів.
Відповідно до п.11.6 Типового договору у разі якщо об`єкт споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в заяві-приєднанні.
Сторонами визнається, що співвласники ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не проживають у вказаному домоволодінні, не користуються об`єктом спільної часткової власності та водночас не надають згоду на укладення договору газопостачання.
Оскільки всупереч вказаним нормам співвласники не надають згоду на укладення договору з газопостачання, позивачка вправі звернутись до суду за захистом своїх прав у визначений нею спосіб.
При цьому, посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_1 не підтвердила, що договір на газопостачання має бути укладений саме з  Товариством з обмеженою відповідальністю «ЧЕРКАСИГАЗ ЗБУТ», колегія суддів не вважає підставою для повної відмови в задоволенні позову, оскільки вимога позову стосується передусім визнання незгоди інших співвласників на надання згоди незаконною.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачка визначила в якості відповідачів у даному спорі лише ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Інших співвласників домоволодіння: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вона визначила лише в якості третіх осіб у справі.
Цивільний процесуальний кодекс України передбачає різний процесуальний статус відповідача у справі та третьої особи.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України).
Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу (постанова Верховного Суду від 02 квітня 2020 року (справа № 644/1239/19).
З огляду на вищевказане, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
За таких обставин, приймаючи до уваги, що позивачкою не залучені до справи усі відповідачі, що позбавляє можливості ефективним способом захистити права останньої, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову з вказаних вище підстав.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд –

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 вересня 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ЧЕРКАСИГАЗ ЗБУТ» про усунення перешкод у здійснені права користування майном, не пов`язаним із позбавленням права володіння – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним кодексом України. 

Судді