Справа № 415/5442/21 
Провадження № 33/810/204/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 

розглянувши «22» жовтня 2021 року у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Сєвєродонецьк Луганської області апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новодружевськ, Луганської області, громадянина України, одруженого, маючого повну вищу освіту, є особою з інвалідністю ІІ групи, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Лисичанського міського суду Луганської області від 22 вересня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.154 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП),-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Лисичанського міського суду Луганської області від 22 вересня 2021 року визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 грн, з конфіскацією тварини. 

У постанові суду зазначено, що 25 червня 2021 року, приблизно о 21 годині 50 хвилин, ОСОБА_1 , являючись власником собаки породи «південно-африканський бурбуль» на прізвисько «Буля», порушив правила тримання собак, в наслідок чого остання, в районі магазину «Фемелі-маркет», по вулиці ім.В.Сосюри міста Лисичанська, вкусила потерпілу ОСОБА_2 , заподіявши їй, відповідно до карти травматологічного (хірургічного) хворого КНП Лисичанської міської ради Луганської області ВЕНМД КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня» №2636 від 26 червня 2021 року, тілесні ушкодження у вигляді - «укусу без пошкодження шкіри, пришкірної гематоми лівого передпліччя, незначного порушення функцій лівої верхньої кінцівки», і, відповідно, спричинивши шкоду здоров`ю людини, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.154 КУпАП.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  вважає рішення місцевого суду незаконним, а його висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, та просить скасувати постанову судді Лисичанського міського суду Луганської області від 22 вересня 2021 року щодо нього, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги той факт, що пес, який йому належить, не здійснював укусу потерпілої ОСОБА_2 та ніяких слідів укусу після інциденту вона не мала. Крім того, вказує на відсутність в матеріалах справи акту судово-медичного дослідження, який би достовірно встановлював характер ушкоджень нанесених їх саме собакою таких розмірів, як його пес. Тому, на думку апелянта, суд мав критично оцінити показання потерпілої, оскільки вони не узгоджуються з його поясненнями та матеріалами справи. 
Також, посилаючись на положення ст.251 КУпАП, апелянт вказує на те, що ВП № 3 Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області не було вилучено з магазину «Фемелі-маркет», в якому ведеться цілодобове відеоспостереження прилеглої території, відеодокази інциденту, які б свідчили, що не пес кусав потерпілу. Крім того зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складено не за місцем та часом події, а через 20 днів за його місцем мешкання, та вказаний у протоколі час 21-50 год., не відповідає дійсності, так як подія відбулася біля 19 години, у світлий час доби.
Водночас, посилаючись на положення ст.ст.9,245 КУпАП, апелянт вважає, що так як потерпілою не надано безспірних доказів на підтвердження факту покусання її собакою, та вона відповідно до карти №2636 травматологічного (хірургічного) хворого, за медичною допомогою не зверталася, а наступного дня їй було здійснено тільки медичний огляд. Відсутність висновку судової-медичної експертизи про встановлення тілесних ушкоджень та заподіяння шкоди здоров`ю, постанови про порушення кримінальної справи, на переконання ОСОБА_1 , вказують на відсутність в матеріалах справи достатніх докази, які б підтверджували наявність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, а тому провадження необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в його складу адміністративного правопорушення.
Також в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що адміністративне стягнення обрано з порушенням закону, в цій частині постанова місцевого суду абсолютно не мотивована, голослівна та необґрунтована. Вважає, що суд не вказав жодного доводу, на підставі якого обрав адміністративне стягнення у вигляді конфіскації собаки, яка не є собакою агресивної породи, є соціалізованою, чемпіоном України та проходила курс послухання. Скарги на собаку, крім потерпілої, відсутні. Стверджує, що вилучення собаки спричинить йому значні моральні страждання, а він є інвалідом ІІ групи з серцево-судинного захворювання та був змушений після отримання постанови проходити позачергове лікування. Вважає застосовану судом конфіскацію по відношенню до його собаки, тобто позбавлення її турботи господаря, як жорстоке поводження з твариною, а тому обране судом стягнення, на думку апелянта, не відповідає суспільній значимості порушення.

В судовому засіданні апеляційного суду  ОСОБА_1  підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні у повному обсязі та додатково суду пояснив, що не оспорює того факту, що за наведених у рішенні суду першої інстанції обставин він вигулював свого собаку на поводку, але без намордника. Однак наполягає на тому, що собака не кусала потерпілу та не хватала її зубами за руку, а лише, граючись, стала перед нею на задні лапи. Просить звернути увагу на те, що потерпіла звернулася до лікарні лише наступного дня, де їй не було зафіксовано прокусу шкіри руки, а тому вважає, що встановлена у потерпілої гематома лівого передпліччя могла виникнути у потерпілої за інших обставин. Водночас зазначив, що раніше він не був знайомий з потерпілою ОСОБА_3 та між ними не було ніяких неприязних відносин, але чому потерпіла стверджує, що саме його собака вкусила її за руку, пояснити не може. Свої письмові пояснення працівникам поліції давав вже через 20 днів після події та перебував у стані хвилювання, а тому міг сказати щось інше, аніж стверджує зараз. У підсумку пояснив, що визнає свою провину лише за ч.1 ст.154 КУпАП за неналежний вигул собаки, без намордника. 

Апеляційний суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, пославшись у своїй постанові на надані ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснення, а також на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 638991 від 14.07.2021 року, складений у відношенні ОСОБА_1 ; письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4 ; карту травматологічного (хірургічного) хворого КНП Лисичанської міської ради Луганської області ВЕНМД КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня» №2636 від 26 червня 2021 року; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 26 червня 2021року; фото-таблицю від 25 червня 2021 року; довідку «Про результати звернення ОСОБА_2 від 26 червня 2021 року.

Так, із змісту наведених у оскаржуваному рішенні місцевого суду пояснень ОСОБА_1 , допитаного під час судового розгляду, слідує, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.154 КУпАП він не спростував та суду пояснив, що 25 червня 2021 року, приблизно о 21 годині 50 хвилин, він дійсно, вигулював належного йому пса, породи «південно-африканський бурбуль» на прізвисько « ОСОБА_5 », - на повідку та без намордника, оскільки було жарко та намордник натер собаці прооперовані очі. Проходячи повз магазин «Фемелі-маркет» по вулиці ім. В. Сосюри міста Лисичанська, собака, граючись, кинулася до жінки - потерпілої ОСОБА_2 , що сиділа на лавці, і, оскільки остання, злякавшись, почала розмахувати руками, - «прихватив» зубами передпліччя потерпілої, не проткнувши шкірних покровів кінцівки, та, відповідно, повноцінного укусу - не здійснив.

Натомість, згідно письмових пояснень  ОСОБА_1  від 14.07.2021 року вбачається, що 25.06.2021 року, приблизно о 21:50 годині, він гуляв із собакою південно-африканський Бурбуль на прізвисько « ОСОБА_5 ». Проходив повз магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2 . На лавочці сиділа дівчина та, проходячи біля неї, собака полізла гратися, а дівчина, злякавшись, почала махати руками, а собака, граючись, прихватила частину передпліччя, але не кусала її, а просто гралася. Собака була без намордника, так як він його зняв, оскільки було жарко, при цьому собака була на повідку. Він хотів врегулювати питання на місці, але дівчину він не знає та не зміг знайти. Також зазначає, що собака абсолютно соціалізована та являється чемпіоном України. Після інциденту він подивився передпліччя дівчини, але травм чи укусів не побачив. Пояснення були прийняті ДОП Панщаним О. зі слів  ОСОБА_1 , який засвідчив правдивість зазначеної в них інформації своїм особистим підписом (а.с.7).

Крім того, із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 638991 від 14.07.2021 року, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.2 ст.154 КУпАП, вбачається, 25.06.2021 року о 21:50 год. по вул. В. Сосюри в районі магазину «Femeli market» собака породи «Південно-африканський бурбуль» по кличці YANUSH, яка належить ОСОБА_1 , спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_2 у вигляді укусу тварини без пошкодження шкіри (а.с.1).

Згідно письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 , 25 червня 2021 року, приблизно о 21 годині 50 хвилин, вона, разом із подругою - ОСОБА_4 , перебувала на лавочці, яка знаходиться по вулиці ім.В.Сосюри міста Лисичанська, напроти магазину «Фемелі-маркет». В той час біля них проходив невідомий чоловік із собакою, яку тримав на повідку. Коли вони проходили повз них, то собака кинулася на неї та вкусила її за ліву руку, після чого вона відскочила в сторону. Надалі, 26 червня 2021 року вона звернулася за допомогою до травмпункту та поліції (а.с.5).

Згідно письмових пояснень свідка  ОСОБА_4  від 13 липня 2021 року, вбачається, що 25 червня 2021 року вона, разом із подругою ОСОБА_2 в районі магазину «Фемелі Маркет» сиділи на лавочці та спілкувалися. Приблизно о 21-50 годині, біля них проходив невідомий чоловік із собакою на повідку, але без намордника. ОСОБА_6 розмовляла по телефону та в цей момент собака кинулася на неї і вкусила за руку, а чоловік відтягнув собаку та пішов до магазину. Допоки чоловік із собакою не встиг піти, то вона встигла його сфотографувати (а.с.6,9).
Як свідчить карта травматологічного (хірургічного) хворого КНП Лисичанської міської ради Луганської області ВЕНМД КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня» від 26 червня 2021 року №2636, 26 червня 2021 року, о 09 годині 10 хвилин, до медичної установи, на предмет виявлення тілесних ушкоджень, отриманих близько 22 години 25 червня 2021 року, звернулася ОСОБА_2 , 1996 року народження, за результатами рентгенографічного дослідження та огляду якої, встановлено діагноз - «укус тварини без пошкодження шкіри, пришкірна гематома лівого передпліччя, незначне порушення функцій лівої верхньої кінцівки» (а.с.8).

Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 26 червня 2021 року, вбачається, що 26.06.2021 року о 13-20 годинідо ВП №3 Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області звернулася ОСОБА_2 із заявою про те, що 25.06.2021 року, приблизно о 21:50 годині, невстановлена особа проходила по вул. В. Сосюри м. Лисичанська навпроти магазину «Fаmeli market», на повідку якого знаходилася собака, яка вкусила її за передпліччя лівої руки (а.с.4). Вказану заяву згідно рапорту інспектора УПП в Луганській області Бойко С.О. (а.с.3) було зареєстровано ЄО за № 10472 від 26.06.2021.
Відповідно до довідки дільничного офіцера поліції сектору превенції ВП № 3 Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області Панщаного О. від 14.07.2021 року, ним відповідно до вимог ЗУ «Про звернення громадян» було розглянуто звернення від ОСОБА_2 , що зареєстровано в ІТС ІПНП від 26.06.2021 року за № 10472. Під час опитування ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було встановлено, що 25.06.2021 року о 21:50 годині за адресою: м.Лисичанськ, вул. В. Сосюри, біля магазину «Фемелі Маркет» ОСОБА_2 вкусила собака без намордника. 
Під час опитування ОСОБА_1 було встановлено, що 25.06.2021 року він вийшов на прогулянку зі своєю собакою, яка за адресою м. Лисичанськ, вул. В. Сосюри, біля магазину «Фемелі маркет» пригнула на громадянку, яка сиділа на лавочці та злякалась собаки махнувши рукою, собака подумала, що з нею граються та прихватила передпліччя дівчини.
За результатами розгляду заяви було встановлено, що викладена у зверненні ОСОБА_2 від 26.06.2021 року інформація знайшла своє підтвердження та у відношенні ОСОБА_1 був складений адміністративний протокол за ч.2 ст.154 КУпАП (а.с.2).
Відповідно до ч.1 ст.154 КУпАП передбачена  відповідальність в разі тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях.
Відповідно до ч.2 ст.154 КУпАП передбачена відповідальність настає за ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті.
Статтею 4 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» №3447-IV від 21 лютого 2006 року (далі Закон № 3447-IV) встановлені основні принципи захисту тварин від жорстокого поводження, а саме поводження з тваринами ґрунтується на таких принципах, як забезпечення утримання і поводження з домашніми тваринами без мети заподіяння шкоди як оточуючим, так і самій тварині.
Відповідно до ст.9 Закону № 3447-IV особи, які утримують домашніх тварин, мають право з`являтися з ними поза місцями їх постійного утримання (супроводжувати їх). Особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною.
Згідно зі ст.22 цього Закону при поводженні з домашньою твариною особа, яка її утримує, зобов`язана забезпечити наявність намордника, повідка, що необхідні для здійснення вигулу домашньої тварини поза місцем її постійного утримання.
Отже, аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні правил тримання собак, а саме у вигулюванні собаки без намордника, що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю людини при обставинах встановлених постановою судді Лисичанського міського суду Луганської області від 22 вересня 2021 року, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП. А тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності достатніх доказів у справі на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, слід визнати безпідставними та такими, що суперечать матеріалам справи. Водночас не можна погодитися з аргументами апелянта про наявність в його діях іншого, більш м`якого складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.154 КУпАП, оскільки факт заподіяння шкоди здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 об`єктивно підтверджується, як показаннями самої потерпілої (а.с.5), так і письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 (а.с.6), правопорушника ОСОБА_1 (а.с.7) та копією медичної карти хворого ОСОБА_2 № 2636 (а.с.8). Ставити під сумнів правдивість показань потерпілої ОСОБА_2 не має підстав у суду апеляційної інстанції, оскільки, як зазначив під час апеляційного розгляду сам правопорушник ОСОБА_1 , вони не знайомі та між ними не існувало неприязних відносин, а отже у потерпілої відсутні підстави обумовлювати ОСОБА_1 щодо обставин події, та її показання узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Не заслуговують на увагу апеляційного суду аргументи апелянта про те, що його собака насправді не здійснювала укусу потерпілої ОСОБА_2 та показам останньої слід надати критичну оцінку, оскільки такі твердження спростовуються матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення від 14.07.2021 року, письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4 , картою травматологічного (хірургічного) хворого КНП Лисичанської міської ради Луганської області ВЕНМД КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня» №2636 від 26 червня 2021 року та довідкою «Про результати звернення ОСОБА_2 від 26 червня 2021 року», які є логічними та послідовними за змістом, в сукупності підтверджуються, узгоджуються та взаємодоповнюються між собою.
Водночас є неприйнятними посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено не за місцем та часом події, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, дільничним офіцером поліції сектору превенції ВП № 3 Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області Панщаним О. в період часу з 26.06.2021 року по 14.07.2021 року проводилася перевірка інформації викладеної у заяві ОСОБА_2 від 26.06.2021 року №10472. В ході проведення якої, під час опитування ОСОБА_2 , ОСОБА_4 13.07.2021 року та ОСОБА_1 14.07.2021 року, було встановлено, що викладені в заяві факти знайшли своє підтвердження та відповідно у відношенні ОСОБА_1 саме 14.07.2021 року, після завершення розгляду заяви, і було складено протокол про адміністративне правопорушення, за ч.2 ст.154 КУпАП. Крім того, доводи апелянта про те, що в протоколі невірно зазначено час самої події, спростовуються дослідженими апеляційним судом матеріалами справи та підтверджуються поясненнями самого ОСОБА_1 від 14.07.2021 року.
Згідно вимог ст.62 Конституції України, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише у разі доведення її вини в установленому законом порядку належними та допустимим доказами, що є складовою справедливого правосуддя у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав основоположних свобод.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Всупереч доводам апелянта, апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.154 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51,00 грн, з конфіскацією тварини, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині слід визнати неспроможними.
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Лисичанського міського суду Луганської області від 22 вересня 2021 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Лисичанського міського суду Луганської області від 22 вересня 2021 року щодо нього за ч.2 ст.154 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ЛУГАНСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ                                                В.В. РУДЕНКО