СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року                               м. Харків                        Справа № 922/494/17  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А. , суддя  Сгара Е.В.,
при секретарі судового засідання Стойки В.В.,
за участю представників сторін:
від сторін, не прибули,
розглядається апеляційна скарга Головного державного виконавця МВ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного МУ МЮ (м.Харків) Ізотова Павла Петровича, за вх. №2437 Х/1 на ухвалу  господарського суду Харківської області від "30" червня 2021 р. (повний текст складено 01.07.21, головуючий суддя           Жельне С.Ч., суддя Хотенець П.В., суддя Шарко Л.В.) у справі №922/494/17 
за позовом Заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 Харківської області, м. Харків, в інтересах держави, в особі:
1.Харківської міської ради, м. Харків;
2.Комунального підприємства "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", м.Харків;
до Фізичної особи - підприємця Хамоян Тіграна Марзбековича, м. Харків,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради, м.Харків,
про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Харківської області перебувала  справа №922/494/17 за позовом заступника керівника Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області в інтересах держави в особі Харківської міської ради (далі за текстом - перший позивач) та Комунального підприємства "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" до Фізичної особи-підприємця Хамоян Тіграна Марзбековича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради про стягнення 183168,63грн., з яких: 176583,03грн. збитків, 6585,60 грн. за виконані топографічні роботи 
Рішенням Господарського суду Харківської області від 31.07.2018 позовні вимоги задоволені повністю. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Хамоян Тіграна Марзбековича на користь Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н   Конституції, 7, код 04059243, 33213812800002 в УДК у Харківської обл. м.Харкова, МФО 851011, код оплати 1305020001, одержувач ВДК у м. Харкові) збитки у розмірі 126788,91 грн.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 року рішення господарського суду Харківської області від 31.07.2018 року у справі №922/494/17 змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови та викладено пункт перший та другий резолютивної частини рішення господарського суду Харківської області від 31.07.2018 в наступній редакції: «Позовні вимоги про стягнення 126788,91 грн. задовольнити. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Хамоян Тіграна Марзбековича на користь Харківської міської ради 126788,91 грн.».
На виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 та рішення господарського суду Харківської області від "31" липня 2018 р. було видано судовий наказ від 19.02.2019.
22.06.2021 до господарського суду Харківської області  від Головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Ізотова П.П.  надійшло подання  про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами (вх.№13727), у якому державний виконавець просить визначити, що 20,5/100 частин житлового будинку літ. "А-1", надвірні будівлі та споруди: льох літ. "B", вбиральня літ. "Д", сарай літ. "Е", гараж літ. "Ж", ворота з хвірткою №1, огорожа №2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №1882492663101 належить на праві спільної часткової власності боржнику Хамоян Тиграну Марзбековичу , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  РНОКПП: НОМЕР_1 .
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.06.21 у справі №922/494/17 відмовлено у задоволенні подання Головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Ізотова П.П. про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами (вх.№14616 від 22.06.2021).
Не погодившись з прийнятою судом першою інстанцією ухвалою,   Головний державний виконавець Холодногірського-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Ізотов Павло Петрович, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження  та з апеляційної скаргою, в якій просив скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 30.06.2021 по справі № 922/494/17 та ухвалити нове рішення, яким подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами задовольнити та визначити, що 20,5/100 частини житлового будинку літ А-1 , надвірні будівлі та споруди: льох літ. В,  вбиральня літ. Д, сарай літ. Е, гараж літ. Ж ворота з хвірткою № 1, огорожа № 2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1882492663101 належить на праві спільної часткової власності боржнику Хамоян Тіграну Марзбековичу , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іден. № НОМЕР_1 . Вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність, в даному випадку, спору про право, є безпідставним та таким, що не підтверджується матеріалами справи.  
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи визначено колегію суддів: головуючий суддя Склярук О.І.,  суддя Терещенко О.І., суддя Ільїн О.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.08.2021 р.  апеляційну скаргу Головного державного виконавця МВ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного МУ  МЮ Ізотова Павла Петровича на ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.06.2021 у справі № 922/494/17 залишено без руху з підстав, зазначених в ухвалі суду.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 р.  поновлено Головному державному виконавцю МВ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного МУ МЮ (м.Харків) Ізотову Павлу Петровичу пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 30.06.2021 у справі № 922/494/17, відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного державного виконавця МВ ДВС по Холодногорському та Новобоварському районах у місті Харкові Східного МУ МЮ (м.Харків) Ізотова Павла Петровича на ухвалу господарського суду Харківської області від 30.06.2021 у справі №922/494/17 та призначено до розгляду на 12.10.2021 р.
У зв`язку з відпусткою  судді Ільїна О.В, який входив до складу колегії суддів, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 11.10.2021 р.  призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями за наслідками якого визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Терещенко О.І., суддя Гетьман Р.А. 
У судове засідання, призначене на 12.10.2021 р. представник сторін та зацікавлених осіб не прибули.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду  від 12.10.2021 р. розгляд справи відкладено на 28.10.2021 р.
У зв`язку з відпусткою судді Терещенко О.І., яка входила до складу колегії суддів, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 26.10.2021 р.  призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями за наслідками якого визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А., суддя Сгара Е.В.
У судове засідання, призначене на 28.10.2021 з`явився  заявник апеляційної скарги, який підтримав свої вимоги.
Представник інших учасників справи та зацікавлених осіб у судове засідання не з`явилися. Про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Явка представників сторін не визнавалася обов`язковою.
У  судовому засіданні оголошувалася перерва до 23.11.2021 р. ( ухвала Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 р.)
Заслухавши доповідь головуючого по справі (суддю доповідача), дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення заявника апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на нижче викладене.
З матеріалів справи вбачається наступне.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 31.07.2018 позовні вимоги задоволені повністю. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Хамоян Тіграна Марзбековича   на користь Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н   Конституції, 7, код 04059243, 33213812800002 в УДК у Харківської обл. м.Харкова, МФО 851011, код оплати 1305020001, одержувач ВДК у м. Харкові) збитки у розмірі 126788,91 грн.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 року рішення господарського суду Харківської області від 31.07.2018 року у справі №922/494/17   змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції  постанови та викладено пункт перший та другий резолютивної частини рішення господарського суду Харківської області від 31.07.2018   в наступній редакції: «Позовні вимоги про стягнення 126788,91 грн. задовольнити. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Хамоян Тіграна Марзбековича   на користь Харківської міської ради   126788,91 грн.».
На виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 та рішення господарського суду Харківської області від "31" липня 2018 р.    видано судовий наказ від 19.02.2019.
07.03.2019р. державним виконавцем Ізотовим П,П.  винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58564053, яка була направлена сторонам.
Згідно відповіді Державної податкової служби України боржник  фізична особа підприємець  Хамоян Тігран Марзбекович має рахунки в АТ "Сбербанк", АТ "Кредобанк", АТ "Альфа-Банк".
14.03.2019 державним виконавцем на підставі   ст.56 Закону України "Про виконавче провадження"   винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено до банківських установ для виконання.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно повідомлень АТ "Сбербанк", АТ "Кредобанк", АТ "Альфа Банк" залишок грошових коштів на рахунках боржника відсутній.
Згідно відповіді МВС за боржником транспортні засоби не зареєстровано.
Згідно відповіді №1066717369 від 12.11.2020 Пенсійного Фонду України на запит державного виконавця про осіб, які працюють за трудовим та цивільно-правовими договорами вбачається, що боржник Хамоян Т.М. зареєстрований як особа, яка працює за цивільно-правовим договором в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "АРКС", код ЄДРПОУ 20474912.
Як вбачається з повідомлення вих.№864/16 від 22.04.2020 від АТ "Страхова компанія АРКС", між Товариством та боржником   Хамоян Тіграном Марзбековичем діє оплатний цивільно-правовий договір доручення/агентський договір 000006356АС від 01.11.2016р. щодо здійснення ним посередницької діяльності в страхуванні від імені Товариства. Поряд із цим, з вказаного повідомлення вбачається, що за період дії договору нарахування та виплата доходу Хамоян Тіграну Марзбековичу не проводилися.
Відповідно до інформації з витягу №00031273712 Державного реєстру актів цивільного стану громадян встановлено, що між боржником   Хамоян Тіграном Марзбековичем  та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) зареєстровано шлюб, про що 14.11.2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції складено актовий запис про шлюб за №578.
Згідно інформаційної довідки №262082766 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за дружною боржника - ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 41/100 частку житлового будинку, загальною площею 156,2 кв.м., житловою площею 106,1 кв.м., а саме житловий будинок літ. "А-1", надвірні   будівлі та споруди: льох літ. "В", вбиральня літ. "Д", сарай літ. "Е", гараж літ. "Ж", ворота з хвірткою №1, огорожа №2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №1882492663101. Так, 41/100 частка житлового будинку належить ОСОБА_4  на підставі договору міни №2358 від 29.07.2019р., який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І.
Подання державного виконавця мотивовано тим, що на виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) перебуває виконавче провадження №58564053 з примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 19.02.2019р. по справі №922/494/17 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Хамоян Тіграна Мазарбековича на користь Харківської міської ради 126788,91 грн.   Однак, вищезазначене рішення господарського суду Харківської області до теперішнього часу не виконано, оскільки у боржника недостатньо коштів та майна для його виконання. З урахуванням того, що шлюб між боржником Хамоян Тіграном Марзбековичем  та ОСОБА_3  зареєстровано 14.10.2011 року, а 29.07.2019р. тобто за час шлюбу дружиною боржника - ОСОБА_3  зареєстровано право власності на 41/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до положень ч.1 ст.60   та ч.2 ст.61 Сімейного кодексу України, вказане майно є суб`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки якого підлягають визначенню у відповідності до   ст.335 Господарського процесуального кодексу  України.
Як зазначалося вище, ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.06.2021 р. у задоволенні подання Головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Ізотова П.П. про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами (вх.№14616 від 22.06.2021)   відмовлено.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що  зазначене питання повинно вирішуватися  за правилами цивільного судочинства, оскільки наявний спір про право.
Про те судова колегія не може погодитися з такими висновками суду  першої інстанції з огляду на нижче викладене.
Стаття 335 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що  питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.
При розгляді апеляційної скарги судова колегія, як і суд першої інстанції, враховує правову позицію Верховного Суду, яка  викладена у постанові  Великої Палати Верховного Суду  від 06.10.2020 р. у справі № 2-24/494-2009 ( провадження № 12-4гс20) у якій  зокрема зазначено, що право на справедливий суд встановлено   статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, відповідно до пункту 1 цієї статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим   законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Зміст права на справедливий розгляд справи висвітлюється в практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
   Так, у рішенні у справі «Руіз-Матеос проти Іспанії» (Ruiz-Mateos v. Spain, заява №12952/87, від 23 червня 1993 року, п. 63) ЄСПЛ зазначив, що принцип рівності сторін (рівних процесуальних можливостей) є одним з проявів справедливого розгляду, який включає фундаментальне право на змагальність розгляду. Зокрема, кожна сторона вправі знати про доводи та докази, представлені іншою стороною, та мати дієву можливість коментувати їх.
   У рішенні у справі «Вержбицький проти Польщі» (Wierzbicki v. Poland, заява №24541/94, від 18 червня 2002, п. 39) ЄСПЛ, посилаючись на рішення у справі «Домбо Бехер проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands, заява № 14448/88, п. 33), наголосив, що стосовно судового процесу, який стосується протилежних приватних інтересів, принцип рівності сторін передбачає, що кожній стороні забезпечується достатня можливість представити свою позицію - включаючи докази - з дотриманням вимог, які не ставлять сторону в невигідне становище по відношенню до опонента.
Наведена практика ЄСПЛ свідчить, що за наявності спору про право цивільне держава повинна забезпечити учасникам судового провадження дієву, реальну можливість надання суду своїх доказів та аргументів.
На досягнення цієї мети спрямовані правила   Господарського процесуального кодексу України, що регламентують позовне провадження.
Зокрема, відповідач може подати відзив із запереченнями проти позову. Відповідно до частини восьмої   статті 165 Господарського процесуального кодексу України   відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. Позивач вправі подати відповідь на відзив. Відповідно до частини четвертої   статті 166 Господарського процесуального кодексу України   суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дозволить позивачу підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті. У відповідь відповідач може подати заперечення. Відповідно до частини четвертої   статті 167 Господарського процесуального кодексу України   суд має встановити такий строк подання заперечення, який дозволить іншим учасниками справи отримати заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті. Третя особа вправі подати пояснення щодо позову. Відповідно до частини четвертої   статті 168 Господарського процесуального кодексу України   суд має встановити такий строк, який дозволить третій особі підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, та надати пояснення до позову або відзиву, а іншим учасникам справи - відповідь на такі пояснення завчасно до початку розгляду справи по суті.
У спрощеному позовному провадженні відповідно до   статті 251 Господарського процесуального кодексу України   відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі; треті особи мають право подати пояснення щодо позову в строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, а щодо відзиву - протягом десяти днів з дня його отримання.
Відповідно до частин третьої, п`ятої   статті 80 Господарського процесуального кодексу України   відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений   законом   строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.
Статтею 80 Господарського процесуального кодексу України   передбачена можливість витребування судом доказів за клопотанням учасника справи, а   статтею 84 Господарського процесуального кодексу України   - право суду доручити іншому суду вчинити певні процесуальні дії щодо збирання доказів.
Відповідно до частин першої, другої   статті 195 Господарського процесуального кодексу України   суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку; суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Відповідно до   статті 248 Господарського процесуального кодексу України   суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Натомість відповідно до   статті 335 Господарського процесуального кодексу України   питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця; суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб; неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.
Таким чином, під час розгляду подання державного чи приватного виконавця за правилами   статті 335 Господарського процесуального кодексу України   не можуть застосовуватися наведені вище норми   Господарського процесуального кодексу України, які регулюють позовне провадження. Отже, розгляд подання державного чи приватного виконавця за правилами   статті 335 Господарського процесуального кодексу України   не забезпечує учасникам судового провадження дієву, реальну можливість надання суду своїх доказів та аргументів, як того вимагає пункт 1   статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   за наявності спору про право.
Тому Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що   стаття 335 Господарського процесуального кодексу України   підлягає застосуванню виключно за відсутності спору про право. У цьому разі відповідно до   статті 338 Господарського процесуального кодексу України   подання державного чи приватного виконавця розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від суб`єктного складу боржника та інших співвласників майна.
Натомість за наявності спору про право   стаття 335 Господарського процесуального кодексу України   не підлягає застосуванню.
Суд першої інстанції, прийшов до висновку, що зазначене питання повинно вирішуватися  за правилами цивільного судочинства, оскільки наявний спір про право.
Відповідно до приписів ст.73  Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:  письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Проте матеріали справи не містять жодного документа, який підтверджує наявність спору про право.
З огляду на наведене, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції   - скасуванню.
Відповідно до частини шостої   статті 48 Закону «Про виконавче провадження» (№1404-VIII   ) стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому   законом   порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. ( ст.50 Закону України «Про виконавче провадження)
Як свідчать матеріали справи, підставою звернення державного  виконавця до суду із цим поданням стало те, що бездіяльність боржника ускладнює виконання рішення та на переконання державного  виконавця є необхідність у зверненні стягнення на майно боржника, яким він володіє спільно з іншими особами. Таке майно є спільною сумісною власністю боржника та його дружини, набуте ними в шлюбі, та частку боржника в цьому майні не визначено.
Відповідно до частини третьої   статті 368 Цивільного кодексу України   майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно до приписів  частини другої   статті 370 Цивільного кодексу України   у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними,   законом   або рішенням суду.
Пунктом  3 частини першої   статті 57 Сімейного кодексу України    встановлено, що особистою приватною власністю чоловіка, дружини є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
За загальним підходом, закріпленим у   статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Стаття 60 Сімейного кодексу України    містить презумпцію спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільної сумісної власності на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування такої презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Частиною першою   статті 61 Сімейного кодексу України   встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Відповідно до частини першої   статті 70 Сімейного кодексу України   у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Судом встановлено, що між боржником   Хамоян Тіграном Марзбековичем  та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) зареєстровано шлюб, про що 14.11.2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції складено актовий запис про шлюб за №578. Зазначене підтверджується Витягом №00031273712 Державного реєстру актів цивільного стану громадян.
Згідно інформаційної довідки №262082766 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за дружною боржника - ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 41/100 частку житлового будинку, загальною площею 156,2 кв.м., житловою площею 106,1 кв.м., а саме житловий будинок літ. "А-1", надвірні   будівлі та споруди: льох літ. "В", вбиральня літ. "Д", сарай літ. "Е", гараж літ. "Ж", ворота з хвірткою №1, огорожа №2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №1882492663101. Так, 41/100 частка житлового будинку належить ОСОБА_3  на підставі договору міни №2358 від 29.07.2019р., який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І.
Як зазначалося вище, наявність спору про право на вище зазначене майно, матеріали справи не містять.
З огляду на наведене,  подання Головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Ізотова П.П. про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами (вх.№14616 від 22.06.2021).
Керуючись ст. ст. 335, 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України,  апеляційний  суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Головного державного виконавця МВ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного МУ МЮ (м.Харків) Ізотова Павла Петровича, на ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.06.2021  у справі №922/494/17 - задовольнити.

2.Ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.06.2021  у справі №922/494/17 - скасувати.

Подання  Головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Ізотова П.П. про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами (вх.№14616 від 22.06.2021)   - задовольнити.

Визначити, що 20,5/100 частини житлового будинку літ.А-1., надвірні будівлі та споруди: льох літ. "B", вбиральня літ. "Д", сарай літ. "Е", гараж літ. "Ж", ворота з хвірткою №1, огорожа №2,  що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості № 1882492663101 належить на праві спільної часткової власності боржнику Хамоян Тиграну Марзбековичу , ІНФОРМАЦІЯ_1  РНО 29194117630.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського  процесуального кодексу України.        

У зв`язку з перебуванням судді Гетьмана Р. А. з 24.11.2021 по 26.11.2021 у відпустці та перебуванням судді Сгари Е. В. з 29.11.2021 по 03.12.2021 у відрядженні, повний текст постанови складено  06.12.21.

Головуючий суддя                                                                    О.І. Склярук

Суддя                                                                                          Р.А. Гетьман  

Суддя                                                                                          Е.В. Сгара