Справа № 465/1724/20                                Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М. 
Провадження № 22-ц/811/1935/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 
Категорія: 70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       22 жовтня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Ніткевича А.В., 
                                       суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,  
розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2020 року у складі судді Мартьянової С.М. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-
встановив:
У березні 2020 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
Вимоги обґрунтовувала тим, що 29.01.2014 Франківський районний суд м. Львова ухвалив рішення у справі № 465/10022/13-ц про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь позивачки у розмірі 1000,00 грн. щомісячно на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття.
ОСОБА_3 навчається в Українській академії друкарства на денній формі навчання на платній основі. Оскільки форма навчання денна, він не має можливості працювати. Крім того, потрібна матеріальна допомога для оплати навчання. Позивачка не працює, тому не має змоги самотужки утримувати сина. ОСОБА_1 матеріальної допомоги не надає. Відповідно до договору №3/Дз-1 від 06.08.2019 про підготовку фахівців з вищою освітою загальна вартість навчання складає 63 000,00 грн. Кожного місяця, від дня заявлення позову до досягнення ОСОБА_3 23 років, потрібно оплачувати навчання у розмірі 1766,00 грн. Беручи до уваги інші потреби ОСОБА_3 розмір аліментів визначила у розмірі 2500,00 грн. Просила позов задовольнити.
Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2020 рокупозов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, аліменти в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 23.03.2020 до закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 річного віку.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. на користь держави.
Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що порушує його законні права та інтереси.
Зокрема зазначає, що не був повідомлений про розгляд справи у Франківському районному суду м. Львова, відтак не мав змоги подати суду свої заперечення та докази.

При ухваленні рішення судом не враховано, що на його утриманні є ще неповнолітній син, а на час розгляду справи судом він перебував на обліку у Львівському міському центрі зайнятості, підприємницьку діяльність відновив лише у 2021 році.
Просить врахувати, що перераховував сину 10000,00 грн. на навчання, що підтверджується випискою банку, завжди добровільно допомагав сину та сплачував аліменти до досягнення ним 18 років.
Також, позивачка скрила не повідомила суду, що з 01 листопада 2020 року син був відрахований із числа студентів Української академії друкарства, тому судом безпідставно стягнуто з нього аліменти.
Просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2020 рокута залишити позовну заяву без розгляду. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є стягнення аліментів, розмір яких не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
При цьому, згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і місце розгляду справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково виходячи із такого.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 2500 грн, місцевий суд виходив з того, що повнолітній ОСОБА_3 продовжує навчатись на денній формі, що потребує значних фінансових витрат, відтак прийшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого. 
Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Частиною 3 зазначеної вище статті передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
В абз. 2 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року  "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Таким чином, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання, передбачають обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. 
У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року по справі №6-1296цс15.
Стаття 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. 
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2 ст. 200 СК України).
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
При цьому СК України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. 
Обставини за яких тягар утримання повнолітніх дітей у зв`язку з їх навчанням лежить виключно на одному із батьків є порушенням закону.
Сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 4).
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 29 січня 2014 року, справа №465/10022/13 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в сумі 1000,00 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 23.10.2013 і до досягнення ним повноліття (а.с. 3).
Встановлені у межах цієї справи судом обставини дають підстави для висновку про те, що спільний син сторін ОСОБА_3 проживає з матір`ю, за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначене також підтверджується Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с. 5).
Згідно із копією договору про підготовку фахівців з вищою освітою від 06.08.2019, ОСОБА_3 навчався на денній формі навчання освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр, напряму культура і мистецтво за спеціальністю Дизайн в Українській академії друкарства (а.с. 6).
Загальна вартість освітньої послуги без врахування щорічного рівня інфляції становить 63 600 грн.
Звертаючись з позовними вимогами ОСОБА_2 власне зазначеним обґрунтовувала такі, а саме зазначала, що син знаходиться на її утриманні, а відповідач є працездатною особою та має можливість надавати кошти на утримання сина, який продовжує навчання, однак коштів не дає, при цьому син навчається на платній основі денної форми навчання. 
Беззаперечним є те, що у зв`язку з навчанням син сторін потребує матеріальних витрат на їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, забезпечення певного рівня дозвілля та культурного розвитку, розмір яких (витрат) попри зазначене, стороною позивача не підтверджений.
Поряд з цим, навчання ОСОБА_3 на стаціонарній формі виключало можливість власного працевлаштування, тому потреба сина сторін у матеріальній допомозі батьків є очевидною та встановленою, відтак в цій частині колегія суддів погоджується з відповідним висновком місцевого суду.
Як зазначалося вище, у зв`язку з навчанням на контрактній основі, безумовним є висновок про відсутність на момент навчання у ОСОБА_3 особистих коштів у виді стипендії.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Таким чином, попри необхідність та наявність у спірних правовідносинах відповідних обставин, таких як повноліття дитини, можливість батьків надавати відповідну допомогу дитині, яка досягла повноліття, ключовим для стягнення аліментів на користь дитини, яка продовжує навчання є власне відповідний період у її житті, який свідчить про навчання у відповідному вищому закладі.
Згідно долученого відповідачем до апеляційної скарги листа за підписом ректора Української академії друкарства, ОСОБА_3 відрахований з числа студентів академії за невиконання умов договору, а саме не оплату за навчання, з 01.11.2020 (а.с. 39).
Поряд з цим, зазначені обставини залишилися невстановленими судом першої інстанції.
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3 на час звернення до суду навчався у вищому навчальному закладі колегія суддів вважає за можливе стверджувати про право останнього на аліменти.
Між тим, 01.11.2020 позивача було відраховано з вищого навчального закладку, у зв`язку з чим його право на отримання аліментів відповідно до статті 199 СК України припинилося.
За таких обставин, оскільки ОСОБА_2 , як мати ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом 23.03.2020, то саме з цього дня з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітнього сина і до 01.11.2020 (дата закінчення навчання згідно з наказом про відрахування).
З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення періоду стягнення аліментів, а саме щомісячно, починаючи з 23.02.2020 по 01.11.2020.
В свою чергу, обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів визначені статтею 182 СК України.
Зокрема, колегія суддів враховує вік відповідача та його можливість та здатність працювати, відсутність з цього приводу будь яких медичних протипоказань, наявність у платника аліментів інших дітей.
Так, згідно копії свідоцтва про народження відповідач ОСОБА_1 записаний батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати ОСОБА_4 (а.с. 43).
Згідно довідки Львівського міського центру зайнятості ОСОБА_1 за листопад – грудень 2020 року отримав дохід в розмірі 826,88 грн. (а.с. 41).
При цьому, згідно копії Витягу з реєстру платників єдиного податку ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність та сплачує податки згідно спрощеної системи оподаткування (2 група без реєстрації ПДВ) (а.с. 42).
Докази з приводу працевлаштування та доходу позивачки в матеріалах справи відсутні.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить висновку, що при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього на утриманні інших осіб, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на обох батьків.
З урахуванням того, що позивачем не доведено, а апеляційним судом не встановлено, що відповідач, має можливість надавати матеріальне утримання у розмірі 2500 грн. своєму повнолітньому сину, колегія суддів дійшла висновку, що аліменти необхідно визначити у розмірі 2000 грн., які будуть обґрунтованими з врахуванням справедливості та рівності прав та обов`язків батьків та можливості мінімального покращення становища сина сторін, що свідчить про необхідність зімни оскаржуваного рішення в цій частині, а відтак часткову підставність доводів апеляційної скарги.
Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів також враховує те, що відповідний обов`язок відповідача стосується часу який минув та не матиме місця на майбутнє. 
Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно розгляду справи без участі відповідача, то такі є безпідставними, оскільки ухвала суду про відкриття провадження у даній справі, з роз`ясненням порядку розгляду даної справи, надсилалася учасникам справи, при цьому конверт надісланий відповідачу за адресою, яка підтверджена ним в апеляційній скарзі, повернувся на адресу суду без вручення.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підстави для розподілу судових витрат за розгляд апеляційної скарги, відсутні.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,  суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2020 року– змінити в частині визначення строку стягнення аліментів та їх розміру, відповідно абзац другий резолютивної частини рішення викласти у такій редакції:
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 23 березня 2020 року до 01 листопада 2020 року.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 22 жовтня 2021 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич 

Судді:        С.М. Бойко

С.М. Копняк