ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/3120/21	
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду
у складі головуючого судді: Шевчук О.А., 
суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.
при секретарі Жигайлової О.Е.,
за участю представника апелянта – Салтикова Є.О.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року, ухвалене в порядку письмового провадження в м. Херсоні, по справі за позовною заявою Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов, - 
ВСТАНОВИЛА:
В липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправними та скасувати постанови виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору № 64969530 від 29.03.2021 року .
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12.10.2020 року Херсонським окружним адміністративним судом винесено рішення, яким частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 в частині здійснення доплати індексації грошового забезпечення за період з 13.09.2016 по 14.07.2019  року. Позивач рішення отримав 13.10.2020 року та розпочав підготовку до виконання вказаного рішення, однак у зв`язку із відсутністю в матеріалах справи банківських реквізитів ОСОБА_1 позивач фактично рішення не виконав.  Крім того, 17.05.2021 року у зв`язку із відкриттям виконавчого провадження позивачу стало відомо про розгляд адміністративної справи в апеляційній та касаційній інстанціях, в яких позивач участі не приймав. У зв`язку із чим вважає дії виконавця щодо винесення спірних постанов передчасними та протиправними, так як позивач не приймав участі в захисті своїх прав під час судових розглядів в апеляційному та касаційному провадженні, а також у зв`язку із відсутністю реквізитів ОСОБА_1 для добровільного виконання рішення суду.  
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням позивач надав апеляційну скарги, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити відповідачу у повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що під час організації виконання вказаного рішення було встановлено, що в матеріалах судової справи відсутні банківські реквізити позивача, як і відповідна заява позивача. Тобто фактично станом на 13.11.2020 року виконання судового рішення було не можливим з вини позивача. Крім вищевикладеного Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку є державним органом на який розповсюджується дія Закону України “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень”. Дії головного державного виконавця є передчасними, протиправними та такими, які підлягають скасуванню, оскільки зональний відділ не приймав участі в захисті своїх прав під час судових розглядів в апеляційному та касаційному провадженні, відсутністю реквізитів позивача для виконання судового рішення. Крім цього у зв`язку із відсутністю права на захист своїх прав в судах апеляційної та касаційної інстанцій, Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку не має права виконати судове рішення у добровільному порядку без переплати.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем до суду не надано.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року по справі № 540/2185/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку (код ЄДРПОУ 26614627, 73027, м. Херсон, вул. Олександрівська, 32) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) індексації грошового забезпечення за період з 13.09.2016 до 28.02.2018 та зобов`язано Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку (код ЄДРПОУ 26614627, 73027, м. Херсон, вул. Олександрівська, 32) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 13.09.2016 до 28.02.2018. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
За результатами апеляційного оскарження рішення суду залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2020 року. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01.02.2021 року відмовлено у відкриті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .
Херсонським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 540/2185/20 від 24.02.2021 року про зобов`язання Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку (код ЄДРПОУ 26614627, 73027, м. Херсон, вул. Олександрівська, 32)    нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 13.09.2016 до 28.02.2018.
На примусовому виконанні в Корабельному відділі державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 64969530, з примусового виконання виконавчого листа № 540/2185/20 виданого 24.02.2021 року Херсонським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 13.09.2016 до 28.02.2018.
29.03.2021 державним виконавцем відкрито виконавче провадження, про що винесено відповідну постанову, копії якої, керуючись ст.28 Закону України “Про виконавче провадження”, направлено сторонам виконавчого провадження за адресами вказаними у виконавчому листі № 540/2185/20.
Державним виконавцем, одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, винесено постанову про стягнення виконавчого збору на суму 24 000 грн. та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, копії яких також направлено сторонам виконавчого провадження.
Позивач не погоджуючись з постановами державного виконавця звернувся до суду з позовом про їх скасування. 
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено порушення відповідачем норм чинного законодавства під час винесення спірних постанов, а саме постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про розмір витрат виконавчого провадження та постанови про стягнення виконавчого збору № 64969530 від 29.03.2021 року, а позивачем не надано доказів їх протиправності, у зв`язку з чим суд вважав, що позовна заява задоволенню не підлягає.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Згідно з ч.1 ст. 370 Кас України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до ст.1 Закону України “Про виконавче провадження” № 1404-VІІІ (далі – Закон №1404) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 2 ч.1 ст.3 Закону №1404 визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону №1404 у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються  Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону №1404 заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчи У силу ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки. 
Згідно з пунктами 1 та 16 частини 3 статті 18 Закону №1404 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Згідно з ч.1 ст. 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у  статті 3  цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
Відповідно до ч.3 ст. 27 КАС України за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Згідно ст. 8 Закону України “Про державний бюджету на 2021 рік”, мінімальна заробітна плата з 1 січня - 6000 гривень.
Згідно п.2 Розділу VI “Інструкції з організації примусового виконання рішень”, виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження. Розмір мінімальних витрат склав  186,10 грн.
Дослідивши матеріали справи та виконавчий лист № 540/2185/20, виданий 24.02.2021 року, судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що у відповідача були відсутні підстави для повернення виконавчого документу стягувачу.
Крім того, виконавчий лист містить інформацію, щодо місця проживання ОСОБА_1 , його код рнокпп, серію та номер паспорту та навіть номер мобільного телефону.   
Посилання апелянта, що спірні постанови є передчасними так як вони не приймали участі у розгляді справи в апеляційній та касаційній інстанціях, а також, що рішення суду від 12.10.2020 року не виконано добровільно у зв`язку із відсутністю реквізитів ОСОБА_1 для виплати індексації, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів вчинення дій, направлених на виконання рішення суду від 12.10.2020 року, яке Херсонським зональним відділом Військової служби правопорядку отримано 13.10.2020 року. 
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Херсонського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись  ст. ст. 271, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку – залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року – залишити без змін.
Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуюча суддя:          О.А. Шевчук
Суддя:          А.В. Бойко
Суддя:          А.Г. Федусик