Справа № 298/189/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

13 грудня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: 
головуючого – судді Куштана Б.П. (доповідача), 
       суддів:Готри Т.Ю. і Джуги С.Д.,                                                        розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Великоберезнянського районного суду від 27 квітня 2021 року (у складі судді Лютянської М.С.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, -
ВСТАНОВИВ:
        ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у лютому 2021 р. 
       Просила збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Великоберезнянського районного суду від 16.08.2010 р. у справі № 2-236/10, та стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на свою користь аліменти на утримання сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із 500 грн. до 4800 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
       На обґрунтування позовних вимог указала, що рішенням Великоберезнянського районного суду від 16 серпня 2010 р. і на підставі виконавчого листа стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 500 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, починаючи з 02 серпня 2010 р. і до досягнення сином повноліття. Оскільки розмір аліментів, визначений рішенням суду від 16 серпня 2010 р., є недостатнім для утримання та виховання дитини, забезпечення нормального розвитку сина, який займається спортом, виїжджає на змагання, його поїздки також потребують матеріальних затрат, а аліменти, які сплачує відповідач, є мізерними, ніяких додаткових грошей або допомоги не надає на сина.
       Рішенням Великоберезнянського районного суду від 27 квітня 2021 р. позов задоволено частково: збільшено розмір стягнення аліментів, утримуваних за рішенням Великоберезнянського районного суду від 16 серпня 2010 р. по справі № 2-236/10, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 500 грн. до 3500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави 908 грн. у відшкодування судового збору.
ОСОБА_1 просить змінити це рішення і прийняти нове, яким стягувати з нього на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 50% встановленого розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доводить пронеповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені та доречні доводи апеляційної скарги зводяться до такого:
-суд не обґрунтував збільшення розміру аліментів до 3500 грн., які становлять майже 2 прожиткових мінімуму на дитину відповідного віку;
-відповідачем сплачувалися аліменти не менше 50% прожиткового мінімуму, надаються кошти сину поза сплатою аліментів, а також відповідач бере участь у інших витратах на дитину, наприклад купівля одягу;
-на утриманні відповідача знаходиться його мама та неповнолітні діти його другої дружини.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін. Узагальнені заперечення зводяться до законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції і необґрунтованості доводів апеляційної скарги, які ґрунтуються на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ураховуючи зазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції – зміні, з таких мотивів.
Суд виходив із того, що після постановлення рішення Великоберезнянського районного суду від 16 серпня 2010 р. значно збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, значно підвищилася вартість життя, розмір аліментів, який відповідач має сплачувати згідно з рішенням суду менший від мінімального розміру аліментів, визначеного законом, що не може забезпечити гармонійний розвиток дитини.
Апеляційний суд не може повністю погодитися із висновком суду першої інстанції.
Із матеріалів справи вбачається, що у сторін по справі є неповнолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.45). 
Рішенням Великоберезнянського районного суду від 15 серпня 2010 р. стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 500 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, починаючи з 02 серпня 2010 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5-6). 
27 серпня 2010 р. Великоберезнянський районний суд на виконання указаного судового рішення видав виконавчий лист №2-236/10 (а.с.7).
На обґрунтування своєї правової позиції відповідач посилається на те, що на його вихованні та утриманні на даний час знаходяться діти його дружини, так як їх батько помер (копія свідоцтва про шлюб, копії свідоцтв про народження дітей другої дружини та копія свідоцтва про смерть батька дітей додано) (а.с.30,31,32,33) та мати, яка відповідно до інформаційної довідки КПП «Центру первинної медико-санітарної допомоги Великоберезнянського району Закарпатської області» потребує постійного амбулаторного лікування (а.с.28,29,40,41).
Стаття 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Згідно з положеннями ст.ст. 180, 182, 184 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум длядітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2395 грн., з 1 липня - 2510 грн., з 1 грудня - 2618 грн.
Тобто, на момент прийняття постанови апеляційним судом мінімальний розмір аліментів на сина сторін, якому в грудні виповниться 17 р., становить 1309 грн.
За приписами ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У матеріалах справи відсутні докази матеріального становища відповідача, які б свідчили б про те, що він на час звернення до суду з цим позовом має можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.
При зверненні до суду з позовом про збільшення розміру аліментів позивач у силу вимог процесуального закону зобов`язана довести, погіршення свого матеріального становища та покращення матеріального становища платника аліментів, що зумовлює його можливість сплачувати розмір аліментів у збільшеній сумі.
В основному доводи позовної заяви зводяться до того, що з моменту ухвалення рішення судом у 2010 р. змінилися потреби дитини, виросли ціни, це безперечно, однак визначальним у питанні збільшення розміру аліментів є все таки можливість платника аліментів сплачувати їх у збільшеному розмірі, позивач у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що відповідач отримує 1500 євро, працюючи за кордоном, однак жодних доказів цього не надає.
Позивач також посилається на те, що дитина сторін приймає участь у спортивних змаганнях, відвідує додаткові заняття (репетиторство), однак, жодних доказів цьому позивачем не надано.
При вирішенні питання про доцільність збільшення розміру аліментів суд першої інстанції мав враховувати як матеріальне становище позивача, так і матеріальне становище відповідача, оскільки обов`язок по утриманню дитини лежить на обох батьках однаково.
Позивач не обґрунтувала необхідність збільшення розміру стягуваних аліментів до запитуваної суми (4800 грн.) і висновок суду з цього питання також не повністю відповідає обставинам справи та нормам матеріального права.
У той же час не заслуговують на увагу доводи відповідача стосовно того, що на його утриманні перебувають мати та діти його другої дружини, їх наявність у житті відповідача ще не підтверджує факт того, що він їх утримує. Цей факт може підтвердити рішення того чи іншого органу місцевого самоврядування, або органу в сфері соціального захисту населення про встановлення опіки тощо. Таких доказів відповідачем не надано.
Як і не надано доказів того, що він допомагає своєму синові поза межами сплати аліментів.
Однозначно, що позивач апріорі несе більші витрати на утримання дитини ніж відповідач, оскільки спільний син сторін проживає разом із нею, однак у питанні збільшення розміру аліментів позивач зобов`язана довести, що платник аліментів має змогу сплачувати збільшений розмір аліментів, у спірних правовідносинах такого не встановлено. Водночас, не можна залишити поза увагою той факт, що розмір аліментів, визначений судом у 2010 р. у сумі 500 грн., є мізерним і недостатнім для хоча б мінімального забезпечення дитини найнеобхіднішим у теперішній час.
Ураховуючи те, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, колегія суддів вважає за необхідне збільшений розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідача, визначити в сумі 2500 грн., оскільки такий розмір аліментів буде мінімально відповідати інтересам дитини, обставинам справи і вимогам Закону.
Тому, через невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції змінити.
Керуючись ст.368, п. 2 ч. 1 ст.374, п.п. 3,4 ст.376, ст. ст.381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Рішення Великоберезнянського районного суду від 27 квітня 2021 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини у такій редакції: «Збільшити розмір стягнення аліментів, утримуваних за рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 16 серпня 2010 року по справі № 2-236/10, з ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП  НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого в  АДРЕСА_1 ) на користь  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_6 , (РНОКПП  НОМЕР_3 , зареєстрованої та проживаючої АДРЕСА_2 ) на утримання неповнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 500 (п`ятсот) гривень до 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
3. Решту рішення залишити без змін.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.
5. Повне судове рішення складено 13грудня 2021 р.

Судді: