П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/3507/20	
Головуючий в 1 інстанції: Балан Я.В.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді – доповідача	Кравця О.О.	
судді –	Домусчі С.Д.	
судді – 	Коваля М.П. 	
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма Паритетбудінвест" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року по справі № 420/3507/20 прийнятого у складі судді Балан Я.В. за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодор» до Головного управління ДПС у Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ: 
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ:
23 квітня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Автодор” звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Одеській області та просило суд:
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0009610509 від 03.04.2020 року на суму 4671297,00 гривень;
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0009600509 від 03.04.2020 року на суму 216151,00 гривень.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року адміністративний позов був  задоволений.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області було задоволено,  рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року –  скасовано  та ухвалено у справі нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю “Автодор” - відмовлено.

II.          КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ , УЗАГАЛЬНЕНІ  ДОВОДИ АПЕЛЯНТА ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:
Не погоджуючись з рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року ТОВ "Будівельна фірма Паритетбудінвест" подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом 1-ї інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права та просив його змінити шляхом доповнення мотивувальної частини рішення правовою оцінкою ділової мети укладення між позивачем та скаржником договору субпідряду №2-СУБ/19 від 02 липня 2019 року, а також висновками щодо недопустимості використання в якості доказової бази при прийнятті податкових повідомлень-рішень виключно відомостей, що становлять податкову інформацію. 
Вимоги апеляційної скарги апелянт, обґрунтовує тим, що при вирішенні даного спору та наданні правової оцінки доводам ГУ ДПС в Одеській області щодо нереальності господарських операцій між ТОВ «Автодор» та ТОВ «Будівельна фірма Паритетбудінвест», що виникли із договору субпідряду №2-СУБ/19 від 02.07.2019, які покладені в основу оскаржуваних податкових повідомлень рішень, суд мав обов`язково залучити ТОВ «Будівельна фірма Паритетбудінвест» до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, оскільки у випадку підтвердження доводів про нереальність господарських операцій контролюючий орган отримує законну підстави у вигляді підтвердженої податковим повідомленням-рішенням податкової інформації, яка буде використана при документальній перевірці ТОВ «Будівельна фірма Паритетбудінвест».
          Апелянт вказує на те, що на виконання своєї господарської діяльності, ТОВ «Автодор» виконувало середній ремонт автомобільної дороги загального користування місцевого значення С160407/Р-72/-Удобне-/М-15/,км 0+000-км - км 7+200, відповідно до процедури закупівлі послуг №UA-2019-01-18-001888-b відДП «Служби автомобільних доріг».
Для здійснення середнього ремонту автомобільної дороги загального користування місцевого значення С160407/Р-72/-Удобне-/М-15, км 0+000-км, відповідно до договору підряду №1П/19 від 27.03.2019, ТОВ «Автодор» з ТОВ «Будівельна фірма Паритетбудінвест» було укладено договір субпідряду №2-СУБ/19 від 02.07.2019.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма Паритетбудінвест», згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань зареєстроване 26.02.2019 за N21 074 102 0000 083655. До видів діяльності ТОВ «Будівельна фірма Паритетбудінвест» згідно код КВЕД відноситься, зокрема, 42.11 Будівництво доріг і автострад. ТОВ «Будівельна фірма Паритетбудінвест» має ліцензію Державної архітектурно - будівельної інспекції України N216-/1 від 27.03.2019 року щодо господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з середніми та значними наслідками.
Факт виконання умов договору субпідряду №2-СУБ/19 від 02.07.2019, укладеного між ТОВ «Автодор» та ТОВ «Будівельна фірма Паритетбудінвест», підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт, довідками про вартість виконаних будівельних робіт, розрахунком N21-2 загальновиробничих витрат, відомістю ресурсів, актом здачі приймання робіт (надання послуг).
Так, на думку ТОВ «Будівельна фірма Паритетбудінвест», суди мали врахувати, що ціна договору підряду №1П/19 від 27.03.2019 року між ДП «Служба місцевих автомобільних доріг» (замовник) та ТОВ «Автодор» (підрядник) становила 47 919 000 грн. в т.ч. 8 021 048 грн. ПДВ, в той час як ціна договору субпідряду №2-СУБ/19 від 02 липня 2019 року між ТОВ «Автодор» (підрядник) та ТОВ «Будівельна фірма Паритетбудінвест» (субпідрядник) становила 31 909 906 грн. в т.ч. ПДВ 5 318 318 грн.
          Тобто, в результаті укладення договору субпідряду із ТОВ «Будівельна фірма Паритетбудінвест» позивач беззаперечно отримував позитивний економічний ефект, оскільки виконання відповідних робіт за рахунок субпідрядника була дешевшою, аніж ціна основного договору підряду. Крім того, залучення субпідрядника є правом генерального підрядника у будівництві та є цілком правомірною, а також розповсюдженою дією при виконанні подібного роду договорів.
24.09.2021 року ГУ  ДПС у Одеській області було подано відзив на апеляційну скаргу , в якому відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду 1-ї інстанції без змін, вказуючи, що усі доводи апелянта вже були розглянуті при попередньому апеляційному розгляді за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області .

III. ПРОЦЕДУРА АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ: 
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2021 призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.124 -127 КАС України але до судового засідання сторони не з`явилися , про причини неявки суду не повідомили, а  тому апеляційний суд вважає причини неявки неповажними та в порядку ст.311 КАС України продовжує розгляд справи в порядку письмового провадження .
Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав: 

          IV.          ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Судом 1-ої інстанції було встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Автодор” зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань  31.03.1993 року, за №15541200000000684 (т.V, а.с.220-226).
До видів діяльності ТОВ “Автодор” згідно код КВЕД відноситься: 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 42.11 Будівництво доріг і автострад (основний).
На підставі наказу Головного управління ДПС в Одеській області №569 від 13.02.2020 року, було проведено позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю “Автодор” з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість з контрагентами постачальниками: “ПП НАФТАДОРБУД” за квітень, серпень 2019 року та ТОВ “БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ” за серпень 2019 року (т.ІІІ, а.с.174).
За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області складено акт №188/15-32-05-09/13888197 від 06 березня 2020 року (т.ІІІ, а.с.175-187).
На підставі Акту перевірки №188/15-32-05-09/13888197 від 06 березня 2020 року,  Головним управлінням ДПС в Одеській області були винесені податкові повідомлення-рішення:
№0009610509 від 03.04.2020 року, щодо збільшення суми грошового зобов`язання ТОВ “Автодор” за платежем податок на додану вартість за податковими зобов`язаннями на 31144198,00 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 1557099,00 гривень, за порушення п.44.1 ст.44, п.198.1, 198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість у сумі 3114198,00 гривень, у тому числі у серпні 2019 у сумі 3114198,00 гривень (т.ІІІ, а.с.170);
№0009600509 від 03.04.2020 року, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 216151,00 гривень, за завищення від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за серпень 2019 року у сумі 216151,00 гривень (т.ІІІ, а.с.171).
Головне управління ДПС в Одеській області за результатами перевірки дійшло висновку про недоведеність реальності здійснення господарських операцій між ТОВ “Автодор” та ТОВ “БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ”, що на думку контролюючого органу свідчить про формальність первинної документації, складеної на їх підставі та їх відображення в регістрах бухгалтерського обліку і фінансової звітності.
Судом 1-ої інстанції було також  встановлено, що на виконання своєї господарської діяльності, ТОВ “Автодор” виконувало середній ремонт автомобільної дороги загального користування місцевого значення С160407/Р-72/-Удобне-/М-15/,км 0+000-км - км 7+200, відповідно до процедури закупівлі послуг №UA-2019-01-18-001888-b від ДП “Служби автомобільних доріг” (т.ІІІ, а.с.188-251, т.ІV, а.с.1-25).
Для здійснення середнього ремонту автомобільної дороги загального користування місцевого значення С160407/Р-72/-Удобне-/М-15, км 0+000-км, відповідно до договору підряду №1П/19 від 27.03.2019 року (т.ІІІ, а.с.193-198), ТОВ “Автодор” з ТОВ “БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ” було укладено договір субпідряду №2-СУБ/19 від 02 липня 2019 року (т.ІV, а.с.26-27).
Товариство з обмеженою відповідальністю “БУДІВЕЛЬНА ФІРМА ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ”, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань  зареєстроване 26.02.2019 року за №1  074  102 0000 083655 (т.ІV, а.с.63-68). До видів діяльності ТОВ “БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ” згідно код КВЕД відноситься, зокрема, 42.11 Будівництво доріг і автострад. ТОВ “БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ” має ліцензію Державної архітектурно - будівельної інспекції України №16-Л від 27 березня 2019 року щодо господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з середніми та значними наслідками (т.ІV, а.с.69-72).
Згідно додатку до ліцензії №16-Л від 27 березня 2019 року, ТОВ “БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ” має право на будівництво об`єктів транспортної інфраструктури, зокрема 3.02.00 Доріг автомобільних.
Факт виконання умов договору субпідряду №2-СУБ/19 від 02 липня 2019 року, укладеного між ТОВ “Автодор” та ТОВ “БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ”, підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт, довідками про вартість виконаних будівельних робіт, розрахунком №1-2 загальновиробничих витрат, відомістю ресурсів, актом здачі приймання робіт (надання послуг) (т.ІV, а.с.28-33, 35-62).
ТОВ “БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ” складено і направлено на реєстрацію до Державної фіскальної служби України податкову накладну №1 від 28.08.2019 року  (т.ІV, а.с.34).
Розрахунки між товариствами були проведені у повному обсязі, що підтверджується наявними у матеріалах справи картками рахунку 631 (т.ІV, а.с.82-83) та оборотно-сальдовою відомістю (т.V, а.с.203-218).
02 липня 2019 року, між Виробничо-комерційною фірмою “КВАРЦ” та ТОВ “БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ” було укладено договір поставки №15/19, на підставі якого було придбано, зокрема, цемент, бітумну емульсію ЕКП-60, бітумну емульсію ЕКШ-60, суміш асфальтобетонну гарячу крупнозернисту марки 2, щебенево-піщану суміш С-7 (т.ІV, а.с.97-99).
Вищевказані ТМЦ були придбані за цінами, вказаними у видаткових накладних № 34 від 01.08.2019 року та № 32 від 04.07.2019 року. Однак, після придбання відбулось перевезення вказаних ТМЦ та витрати на перевезення відобразились на кінцевій вартості будівельних матеріалів.
Факт перевезення вищевказаних будівельних матеріалів підтверджується товарно-транспортними накладними наявними у матеріалах справи (т.ІV, а.с.160-250,т.V, а.с.1-198).
Завищення загального обсягу придбаної щебенево-піщаної суміші С-7 та суміші асфальтобетонної гарячої крупнозернистої марки 2 – відсутнє , що підтверджується актом приймання виконаних робіт №4 за серпень 2019 року (т.ІV, а.с.28-32) та видатковою накладною №34 від 01.08.2019 року.
У матеріалах справи міститься Акт від 01.08.2019 року, відповідно до якого використана у процесі господарської діяльності вода не придбавалася, а набиралась зі ставку у районі   ПК   0+700 біля села Удобне у загальній кількості 140 м3   (т. І, а.с.221).
ТОВ “АВТОДОР” було надано роздруківку з мапи Google map, на якій схематично було позначено місце забору води для будівельних потреб під час виконання робіт з поточного ремонту дороги загального користування місцевого значення С160407/З-72-Удобне-/М-15/, км 0+000-км 7 +200 (т.VІ, 126-128).
02 липня 2019 року, між Виробничо-комерційною фірмою “КВАРЦ” та ТОВ “БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ” було укладено договір на надання послуг дорожньо-будівельною технікою №16.19 (т.ІV, а.с.102-106).
Згідно Специфікації до договору №16.19 від 02 липня 2019 року та акту здачі-приймання виконаних робіт №210 від 07.08.2019 року, розсипка кам`яного матеріалу здійснювалась Автогрейдером SEM моделі 922, виконання робіт по регенерації конструктивних шарів дорожнього одягу здійснювалась регенератором-змішувачем Caterpillar RM-500В. Крім того ТОВ “БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ” користувалося катками Caterpillar СВ64В, НАММ HD 110, VM115D (т.ІV, а.с.106-107).
Ухвалою слідчого судді Приморського суду міста Одеса від 07.02.2020 року, у рамках кримінального провадження внесеного 23.12.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42019160000000807 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3   ст.191 КК України, було лише надано тимчасовий доступ до наявної у Державному підприємстві “Служба місцевих автомобільних доріг” документації щодо проведення робіт згідно договору підряду №1П/19 від 27.03.2019 року.

V.  РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин):
Ст.8 Конституції України, визначає, що  в Україні визнається і діє принцип верховенства права. 
Ч.1 ст. 9 Конституції України встановлює, що  чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. 
Згідно ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно  ст. 67 Конституції України,  кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом. 
Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до   п.   75.1   ст.   75 ПК України   контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Відповідно до п.   86.1   ст.   86 ПК України   результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати. Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов`язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.
Звітним періодом для платника податку на додану вартість є один календарний місяць, що встановлено пунктом 202.1 статті 202 ПК України.
Підпунктом 14.1.39. пункту 14.1 статті   14 Податкового кодексу визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до підпункту 14.1.156. пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
За змістом підпункт 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Платник податків, згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України, зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно  п.57.3 ст.57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Водночас, пунктом 114.1 статті 114 ПК України передбачено, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.
Так, згідно з пунктом 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.
Пунктом 138.1 статті 138 ПК  України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Згідно п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. 
Згідно п. 185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю. 
Згідно п. 188.1 ст.188 Податкового кодексу України  база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.
До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.
У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.
Згідно п. 187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: 
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; 
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. 
За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.
Відповідно до п.   198.1   ст.   198 ПК України   право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Пунктом   198.2   ст.   198 ПК України   датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом   187.8   статті   187   цього   Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов`язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду. Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем. Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту   187.9   статті   187   цього   Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.
Згідно п.   198.3   ст.   198 ПК України   податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до   статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом   193.1   статті   193   цього   Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пунктом 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). 
У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань. 
У відповідності до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.
Згідно п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).
Згідно п.п. 201.1 ст. 201 ПК України Платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: 
а) порядковий номер податкової накладної; 
б) дата виписування податкової накладної; 
в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; 
г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); 
ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; 
д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; 
е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; 
є) ціна постачання без урахування податку; 
ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; 
з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; 
и) вид цивільно-правового договору. 
Відповідно до п.201.10. ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. 
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. 
Відповідно до п.п. 4.1.4. п.4.1. ст. 4 ПК України (в редакції, діючої на момент прийняття рішення податковим органом), основним принципом податкового законодавства є  презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу
Відповідно до п.56.21 ст.56 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акту , виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків. 
Згідно ч. 1   ст. 1 Закону України від 16.07.1999,  № 996-XIV “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”(надалі – Закон № 996-XIV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; 
Згідно ч. 2   ст. 3 Закону № 996-XIV    бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник,   грунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Згідно п. 4 Розділу III  Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами",затвердженого Наказом  Мінфіну  від 20.08.2015,  № 727.
Описова частина акта (довідки) документальної перевірки складається таким чином:
1) результати документальної перевірки дотримання податкового законодавства групуються за окремими видами податків, зборів відповідно до затвердженого плану (переліку питань) перевірки. У цій частині акта (довідки) документальної перевірки відображаються задекларовані платником податків у податковій та іншій звітності показники, результати перевірки цих показників та робиться відповідний запис щодо встановлення або невстановлення порушень. При цьому до акта (довідки) документальної перевірки у разі необхідності додаються відповідні аналітичні таблиці. Крім того, наводяться дані про наявність та результати перевірки пільг, наданих відповідно до законів (код пільги, на яку суму і на який податок, збір отримано пільги з розбивкою за роками в межах звітних періодів, що перевіряються);
2) у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:
викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;
викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;
зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;
у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів;
у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів;
у разі відмови посадових осіб платника податків (керівника платника податків або уповноважених ним осіб) надати документи та/або копії документів посадовій особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові посадової особи платника податків, уповноваженої здійснювати від його імені юридичні дії, та переліку документів (копій документів), які йому запропоновано подати, факт складання такого акта відображається в акті (довідці) документальної перевірки;
у разі надання посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою) посадовим особам контролюючого органу письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти надання таких пояснень необхідно відобразити в акті документальної перевірки;
3) виявлені факти однотипних порушень та порушень, які повторюються, групуються у відомості або таблиці, що додаються до акта документальної перевірки. Зазначені відомості або таблиці повинні містити повний перелік однотипних порушень податкового законодавства із зазначенням звітного періоду, до якого вони належать (назва, дата і номер документа, відповідно до якого здійснено операцію, суть операції). Зазначені додатки повинні бути підписані посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, а також посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою);
4) результати документальної перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, оформляються аналогічно результатам перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства;
5) у разі встановлення порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності необхідно відобразити такі відомості: номер, дату зовнішньоекономічного договору (контракту) та його суму; у разі реєстрації договору (контракту) у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, - номер та дату його реєстрації; країну нерезидента, який є стороною зовнішньоекономічного договору (контракту); найменування фінансової установи нерезидента, через яку здійснюються розрахунки за договором (контрактом), найменування фінансової установи резидента, через яку здійснюються розрахунки за договором (контрактом); номенклатуру товарів договору (контракту) згідно з кодами Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності; суму простроченої заборгованості, що виникла при виконанні договору (контракту);
6) результати документальної перевірки щодо дотримання вимог законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску оформляються аналогічно результатам перевірки дотримання вимог податкового законодавства.
При цьому обов`язковому дослідженню та відображенню в акті (довідці) документальної перевірки підлягають питання, визначені програмою перевірки, зокрема такі питання:
ведення первинних документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску;
достовірність та повнота відображення у звітності сум, на які нараховується та з яких утримується єдиний внесок;
правильність нарахування та утримання єдиного внеску;
правомірність застосування та правильність обчислення понижуючого коефіцієнта до ставки єдиного внеску;
повнота сплати єдиного внеску (авансових платежів) одночасно з виплатою сум заробітної плати (доходу), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок. Результати перевірки щодо сплати суми єдиного внеску (авансових платежів) одночасно з виплатою сум заробітної плати (доходу), на суми якої нараховується єдиний внесок, оформляються в таблиці окремим додатком, який додається до акта (довідки) перевірки;
виявлені факти порушень банківськими установами встановленого порядку перерахування коштів для сплати сум єдиного внеску;
7) результати документальної перевірки щодо дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи оформляються аналогічно результатам перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства.
Обов`язковому дослідженню та відображенню в акті (довідці) документальної перевірки підлягають питання, визначені програмою (переліком питань) перевірки, затвердженою наказом контролюючого органу про призначення перевірки, зокрема такі питання:
правильність визначення бази оподаткування, своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати митних платежів;
обґрунтованість та законність надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування (у разі наявності);
правильність класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;
відповідність фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідність фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів платника податків, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі;
законність переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.
У разі встановлення перевіркою порушень законодавства з питань державної митної справи необхідно:
чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків;
зазначити невідповідність даних, які містяться в документах, поданих платником податків для здійснення митного оформлення, фактичним даним, виявленим під час перевірки, на підставі первинних документів платника податків;
вказати первинні документи та інші матеріали, що свідчать про наявність порушень.
Окремо зазначається інформація про виявлені порушення, що передбачають вжиття заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, митної вартості та країни походження товарів, підстави для звільнення від оподаткування митними платежами окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті (довідці) документальної перевірки;
8) в акті (довідці) документальної перевірки щодо дотримання законодавства з питань державної митної справи зазначається відповідна інформація, якщо при проведенні перевірки посадовими особами контролюючого органу здійснювались відбір проб та зразків товарів, контрольні аналізи сировини, матеріалів і готової продукції, контрольні запуски у виробництво сировини та матеріалів, які перебували або перебувають під митним контролем чи використовувалися платником податків, що перевіряється, у виробництві готової продукції, виготовленої із сировини та матеріалів, поміщених у відповідний митний режим, призначалось проведення уповноваженими експертами контрольних обмірів обсягів будівельних, монтажних, ремонтних та інших робіт;
9) в акті (довідці) документальної перевірки зазначається інформація про проведення огляду виробничих, складських, торговельних та інших приміщень платника податків, що перевіряється, з відображенням результатів такого огляду у відповідному акті (у разі його проведення);
10) в акті (довідці) документальної перевірки відображається інформація про складання протоколів про порушення митних правил у порядку, визначеному Митним кодексом, або протоколів про інші адміністративні правопорушення (у разі їх складання під час проведення перевірок);
11) в акті (довідці) документальної перевірки відображається інформація щодо наявності контрольованих операцій та повноти їх відображення у поданій платником звітності.
Згідно з п.п. 2.1., 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, (надалі – Положення № 88) первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. 
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. 
Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи). 
Згідно з пп. 2.4 п. 2 Положення № 88, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Відповідно до п.п.2.15 та п.п.2.16 п.2 вищевказаного Положення № 88 забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.
Згідно п.1. Порядку заповнення податкової накладної, затверджений наказом   Міністерство доходів і зборів України, від 31.12.2015,  № 1307 (надалі – Порядок № 1307)
Податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку у контролюючому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.
Якщо не зареєстровані платниками податку на додану вартість філії та інші структурні підрозділи платника податку самостійно здійснюють постачання товарів/послуг та проводять розрахунки з постачальниками/споживачами, то зареєстрований платник податку, до складу якого входять такі структурні підрозділи, може делегувати філії або структурному підрозділу право складання податкових накладних. Для цього платник податку повинен кожній філії та кожному структурному підрозділу присвоїти окремий цифровий номер, про що має письмово повідомити контролюючий орган за місцем його реєстрації як платника податку на додану вартість.
При складанні податкової накладної філією чи іншим структурним підрозділом платника податку в графі “Продавець” податкової накладної зазначаються найменування головного підприємства, зареєстрованого як платник податку, що визначене статутними документами, та найменування такої філії (структурного підрозділу).
У разі постачання товарів/послуг філії (структурному підрозділу) платника податку при складанні податкової накладної у графі “Покупець” разом із найменуванням головного підприємства, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, зазначається найменування такої філії (структурного підрозділу), яка фактично є від імені головного підприємства (покупця) стороною договору.
При виконанні договорів про спільну діяльність податкова накладна складається особою, яка веде облік результатів такої діяльності та відповідальна за утримання і внесення податку до бюджету. Облік результатів спільної діяльності ведеться такою особою у загальновстановленому порядку окремо від обліку господарських результатів такої особи.
При здійсненні господарських операцій, пов`язаних з використанням майна, отриманого в управління за договорами про управління майном, податкова накладна складається особою - управителем майна, яка веде окремий облік з податку на додану вартість таких господарських операцій та відповідальна за утримання і внесення податку до бюджету.
При виконанні багатосторонньої угоди про розподіл продукції за участю кількох інвесторів податкова накладна може складатись як оператором, так і інвесторами, якщо усі інвестори зареєстровані платниками податку.
У разі надання нерезидентом послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, податкова накладна складається зареєстрованим на території України платником податку - отримувачем (покупцем).
Суб`єкти підприємницької діяльності, що перейшли на спрощену систему оподаткування, яка не передбачає сплати податку на додану вартість або передбачає його нарахування за іншими ставками, ніж визначені   підпунктами „а”-„в”   пункту 193.1 статті 193 розділу V Податкового кодексу України, втрачають право на складання податкової накладної.
Податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж зазначена в цьому пункті.
Згідно  п.2 Порядку № 1307 податкова накладна та додатки до неї складаються та надаються отримувачу (покупцю) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи.
Відправлення, передавання, одержання, зберігання та організація обігу податкових накладних в електронній формі здійснюються у порядку, визначеному законодавством.
Усі податкові накладні, в тому числі накладні, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-13, 18 та 20 цього Порядку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Платник податку має право зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку, обчислену за формулою, зазначеною у   пункті 200-1.3   статті 200-1   Податкового кодексу України та   пункті 9   Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 569.
Згідно п.7 Положення № 1307 податкова накладна є підставою для віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту отримувача (покупця), зареєстрованого як платник податку, за умови дотримання вимог щодо реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та інших вимог, передбачених законодавством.
Не дає права отримувачу (покупцю) на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту:
відсутність факту реєстрації платником податку - постачальником (продавцем) товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (для податкових накладних, складених до 01 січня 2015 року: відсутність факту такої реєстрації у разі, якщо такі накладні складені в електронній формі або якщо такі накладні відповідають вимогам   пункту 11   підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України у разі складання податкової накладної у паперовому вигляді);
порушення порядку заповнення податкової накладної;
складення податкової накладної платником податку, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.
Згідно з пунктами 1, 2   статті 3 Господарського кодексу України   (далі -   ГК України) як господарську діяльність у цьому Кодексі розуміють діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).
Підприємництво це самостійна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (стаття 42 ГК України).
За визначенням, наведеним в пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України (в редакції, що діяла на момент здійснення позивачем спірних господарських операцій), господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України).
Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” від 23.02.2006 року ,суд  при вирішенні справи керується принципом верховенства права,  відповідно до якого зокрема людина,  її права  та  свободи визнаються    найвищими   цінностями   та   визначають   зміст   і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип  з  урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. 
Європейська Конвенція про захист  прав людини та основоположних  свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція)  , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР  від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України  є частиною національного законодавства.
Згідно ч.1  ст.6 Конвенції  , кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 

(1) Оцінка аргументів учасників справи і висновку суду першої  інстанції
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права(ч.1-2 ст.308 КАС України, враховуючи вимоги  ч.1-5 ст.242 КАС України, в редакції Закону на момент вчинення процесуальної дії).
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у   статті 2 КАС України   (в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду і розгляду справи), встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Порядок розгляду апеляційної скарги, що надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи врегульований ст.323 КАС України , відповідно до ч.4 якої , суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, зазначену в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.
Стосовно доводів апелянта щодо наявності ділової мети господарських операцій між ТОВ «Автодор» та ТОВ «Будівельна фірма Паритетбудінвест», що виникли із договору субпідряду №2-СУБ/19 від 02.07.2019 року апеляційний суд зазначає, що мета отримання доходу, як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.
Таким чином при здійсненні платником податку господарської діяльності можливі збиткові операції. Віднесення таких операцій до господарських можливе у випадках обґрунтування платником податку економічних причин чи ділової мети (зважаючи на ризики підприємницької діяльності) укладення угод за ціною нижчою за виробничу собівартість. 
Правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (витрат та податкового кредиту) виникають за наявності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника. 
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.10.2021 року у справі № 813/4227/15. 
Податкова вигода може бути визнана необґрунтованою, зокрема, у випадках, якщо для цілей оподаткування операції обліковані не у відповідності з їх дійсним економічним змістом або враховані операції, що не обумовлені розумними економічними або іншими причинами (цілями ділового характеру).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28 травня 2020 року по справі № 826/15364/17.
Але, як вже було встановлено судом апеляційної інстанції у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року при розгляді апеляційної скарги Головного управління ДПС в Одеській області, відповідачем, надані докази, які  свідчать про узгодженість дій позивача з контрагентом з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з такими діями контрагента, так як незважаючи на договір субпідряду №2-СУБ/19 від 02 липня 2019 року  між ТОВ “Автодор” та  ТОВ “БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ” (т.ІV, а.с.26-27), фактично ТОВ “Автодор” самостійно виконувало середній ремонт автомобільної дороги загального користування місцевого значення С160407/Р-72/-Удобне-/М-15, км 0+000-км, відповідно до договору підряду №1П/19 від 27.03.2019 року (т.ІІІ, а.с.193-198), ТОВ “Автодор” були порушені вимоги договору №1П/19 від 27.03.2019 року та залучено субпідрядника ТОВ “БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ” з працівниками у яких відсутній досвід виконання дорожніх робіт, який не володів необхідною технікою та транспортними засобами та отримав її разом із водіями від ТОВ “Автодор” , у даному випадку відбулося оформлення господарських операцій із реєстрацією  ДФС/ДПС в Єдиному реєстрі податкових накладних,  за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект ,без фактичного здійснення господарських операцій та безпідставне формування позивачем податкового кредиту, що призвело до зменшення податкових зобов`язань з податку на додану вартість у розмірі 4887448,00 гривень та значних втрат бюджету (т.VІ, а.с. 119-125).
Апеляційний суд також відхиляє доводи апелянта щодо недопустимості використання в якості доказової бази при прийнятті податкових повідомлень-рішень виключно відомостей, що становлять податкову інформацію, оскільки висновки податкового органу були обґрунтовані  аналізом суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у періоді, в якому проводилася перевірка, а не виключно податковою інформацією по контрагенту позивача.
Апеляційний суд, оцінуючи у сукупності вищевказані обставини  щодо фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника разом із податковою інформацією з інформаційних баз  контролюючого органу,   вважає, що апелянтом не доведено ,що вищенаведені господарські операції між ТОВ “Автодор” та ТОВ “БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ” обумовлені розумними економічними або іншими причинами (цілями ділового характеру), що унеможливлює доведеність їх реального здійснення.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

(2) Висновки апеляційного суду: 
Апеляційний суд , враховуючи , що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року,  рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року вже було скасовано  та ухвалено у справі нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю “Автодор” було  відмовлено, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма Паритетбудінвест" слід залишити без задоволення як безпідставну ,  постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року –не підлягає скасуванню, а також відсутні підстави для додаткової зміни розподілу судових витрат.
Питання прийняття судового рішення в порядку ст.315 та ч.3 ст.323  КАС України  було вирішено постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року, яка залишається незмінною. 
Керуючись ст.8,19,55 Конституції України, ст.6 Першого  протоколу  Європейської Конвенції про захист  прав людини та основоположних  свобод від 04.11.1950 року, ст. 3, 6, 7, 139,  242, 292, 308,311, 315, 323, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції, 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма Паритетбудінвест" – залишити без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання  та може бути, у разі відповідності вимогам ст.328 КАС України, оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду  протягом 30-ти днів.  
Повне судове рішення складене та підписане 03 листопада  2021 року.

Головуючий суддя 	 	Кравець О.О.	
Судді	    	Коваль М.П.    Домусчі С.Д.