П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/5327/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Романченко Є.Ю.   
Суддя-доповідач -  Сушко О.О.   
10 грудня 2021 року          
                                                                                м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сушка О.О. 
суддів:  Мацького Є.М.  Залімського І. Г. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного слідчого управління Національної поліції України про визнання бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
В березні ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати бездіяльність Головного слідчого управління Національної поліції України щодо розгляду звернення від17.02.2021 за № 15 та зобов`язати Головне слідче управління Національної поліції України розглянути звернення від 17.02.2021 в установленому законом порядку.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 17 лютого 2020 року Громадська організація "Проти придурків та ідіотів" та ОСОБА_1 звернулися до заступника Голови Національної поліції України - начальника Головного слідчого управління із скаргою щодо неналежного здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 12018060190000509 від 31.08.2018. В поданій скарзі позивач вказує про невиконання ухвал слідчого судді, ігнорування його клопотань, як потерпілого у вказаному кримінальному провадженні та відмову слідчих у даному кримінальному провадженні в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, крім того повідомив про бажання особистої присутності при розгляді вказаної скарги.
Управління дізнання Національної поліції України, в межах своєї компетенції, листом від 12 березня 2021 року № 49/Х-226  надало відповідь на скаргу Громадської організації "Проти придурків та ідіотів" та ОСОБА_1 від 17.02.2021 за № 15, яка була адресована Головному слідчому управлінню Національної поліції України, в якому зазначило, що враховуючи приписи статті 12 Закону України "Про звернення громадян", питання порушенні у скарзі Громадської організації "Проти придурків та ідіотів" та ОСОБА_1 від 17.02.2021 за № 15 підлягають розгляду в порядку кримінального процесуального законодавства.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України правомірно передано за належністю для розгляду до Управління дізнання Національної поліції України скаргу Громадської організації "Проти придурків та ідіотів" та ОСОБА_1 від 17.02.2021 за № 15, а останніми, за результатами розгляду даної скарги, було додержано вимоги Закону України "Про звернення громадян", зокрема статті 12 цього Закону, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулюється Законом України "Про звернення громадян" № 393/96-ВР від 02.10.1996 (далі- Закон № 393/96-ВР).
Так, частиною першою статті 1 Закону України від 2 жовтня 1996 року №393/96 - ВР "Про звернення громадян" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №393/96-ВР) передбачено право громадян України звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Визначення пропозиції (зауваження) міститься у статті 3 Закону №393/96-ВР та означає звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Заява (клопотання) - це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.
Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Частиною 6 ст. 5 Закону № 393/96-ВР передбачено, що письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).
Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону № 393/96-ВР встановлено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Відповідно ст. 12 Закону № 393/96-ВР дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження".
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування передбачено главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.
Частиною 1 статті 14 Закону № 393/96-ВР визначено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.
Беручи до уваги зазначені обставини справи, з належними та допустимими доказами, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України правомірно передано за належністю для розгляду до Управління дізнання Національної поліції України скаргу Громадської організації "Проти придурків та ідіотів" та ОСОБА_1 від 17.02.2021 за № 15, оскільки, у скарзі від 17 лютого 2020 року порушуються питання що стосуються неналежного здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 12018060190000509 посадовими особами органу досудового розслідування та перешкоджанню останніми реалізації прав ОСОБА_1 як потерпілого у вказаному кримінальному провадженні.
Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, як така, що розглянута за правилами спрощеного провадження, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий	 	 	Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Мацький Є.М.    Залімський І. Г.