Дата документу 12.10.2021 Справа № 334/7793/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №334/7793/20    Головуючий у 1 інстанції: Добрєв М.В.
Провадження № 22-ц/807/1994/21         Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2021 року        м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого:        Полякова О.З.,
суддів:        Крилової О.В.,
Бєлки В.Ю.
при секретарі: Бабенко Т.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз»на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаззбут», про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И Л А:        

У грудні 2020 року  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , звернулись з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», ТОВ «Запоріжгаззбут», про захист прав споживачів.
В обґрунтування своїх вимог, позивачі зазначили, що зареєстровані та мешкають у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 .
Позивачі є побутовими споживачами природного газу, житлові приміщення яких обладнанні лише однією газовою плитою для приготування їжі. При цьому вони ведуть розрахунки за спожитий газ відповідно до норм, встановлених діючим законодавством України, до встановлення у житлових приміщеннях лічильників газу.
З січня 2017 року з наданих ТОВ «Запоріжгаззбут» платіжних документів позивачі дізналися про те, що норми споживання природного газу значно зросли. Позивачі звернулися до ТОВ «Запоріжгаззбут» та до ПАТ «Запоріжгаз», з якими у них укладені договори про приєднання до газової мережі щодо незаконного нарахування підвищеної плати за газ. Працівники ПАТ «Запоріжгаззбут» на усні звернення повідомили, що вони являються лише постачальниками газу населенню і приймають плату за нього. Визначенням об`єму спожитого газу побутовим споживачам займається АТ «Запоріжгаз», який подає відповідні дані до ТОВ «Запоріжгаззбут», і вони виставляють рахунки.
АТ «Запоріжгаз» на усні звернення позивачів повідомив, що на багатоквартирний будинок, в якому мешкають позивачі, встановлений загальнобудинковий вузол обліку газу (ЗВОГ). Відповідно до його показів і проходить нарахування спожитого газу на кожне житлове приміщення, по кількості зареєстрованих в ньому осіб. Тобто, ЗВОГ фіксує загальний об`єм газу, який поступив в газову мережу будинку, після від нього віднімаються показання житлових приміщень, в яких встановлені індивідуальні лічильники газу, і отриманий об`єм рівномірно розподіляється між всіма зареєстрованими в житлових приміщеннях особами.
Крім того, ПАТ «Запоріжгаз» повідомив, що відповідно до програми розвитку газорозподільної мережі м. Запоріжжя, яка прийнята рішенням ПАТ «Запоріжгаз» і затверджена НКРЕКП, Кодексу ГРМ та Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» на їх багатоквартирний будинок було заплановано та встановлено ЗВОГ замість лічильників газу в кожне житлове приміщення.
Позивачі мають право встановити у житлові приміщення лічильники газу за свої кошти, а за кошти відповідача це зроблено не буде.
Виходячи з цього, позивачі змушені платити за газ, який споживають не фактично, а за частку загального об`єму газу, який споживається всіма споживачами багатоквартирного будинку.
В місті Запоріжжя є багато житлових багатоквартирних будинків, де власникам житлових приміщень, які відносяться до їх групи споживання, вже встановлені індивідуальні лічильники газу і продовжують встановлюватися.
Також ніяких договорів щодо сплати за газ відповідно до показань ЗВОГ між позивачами та ПАТ «Запоріжгаз», ТОВ «Запоріжгаззбут» не укладалося.
ЗВОГ, який встановлений на багатоквартирний будинок, складається з металевої шафи, яка прикріплена анкерними болтами до стіни багатоквартирного будинку, та вузла обліку газу з додатковими пристроями. Крім цього, при встановленні даного загально будинкового лічильника газу ПАТ «Запоріжгаз» правонаступником якого є АТ «Запоріжгаз» повністю змінив конструкцію інженерної мережі газопостачання (газову трубу).
Позивачі вважають, що дії відповідача щодо прийняття рішення про об`єднання побутових споживачів багатоквартирного будинку, в якому позивачі є власниками житлових приміщень, та співвласниками всіх інженерних мереж, ЗВОГ, не включення багатоквартирного будинку в перелік будинків, де повинні бути встановлені індивідуальні лічильники газу, порушує законні права позивачів як побутових споживачів природного газу.
Посилаючись на наведені обставини, позивачі просили суд:
- визнати за ними право на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз»; 
- визнати незаконним та скасувати рішення АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про об`єднання споживачів будинку АДРЕСА_1 до плану розвитку газорозподільної системи м. Запоріжжя по встановленню загально будинкового вузла обліку природного газу; 
- визнати, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» відповідно до ст.6 Закону України «Про комерційний облік природного газу» зобов`язаний за свій рахунок у термін до 01 січня 2021 року здійснити встановлення в квартирах позивачів індивідуальних газових лічильників, зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» внести зміни до плану розвитку газорозподільної системи міста Запоріжжя, шляхом включення будинку АДРЕСА_1 до переліку багатоквартирних будинків, де повинні бути встановлені лічильники газу в кожне житлове приміщення побутових споживачів власників житлових приміщень; 
- зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» здійснити демонтаж об`єкта газорозподільної системи вузла обліку газу з допоміжними пристроями та металевою шафою, який встановлений на газовій мережі будинку АДРЕСА_1 ; 
- зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» після демонтажу об`єкту газорозподільної мережі загальнобудинкового вузла обліку газу здійснити роботи по відновленню газопостачання на газовій мережі багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , привівши її у попередній стан, який існував до встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу; 
- зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» провести перерахунок об`єму спожитого природного газу відповідно до норм встановлених Постановою Кабінету Міністрів України № 619 від 08.06.1996 року «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» в розмірі 3 м.куб., а також провести перерахунок плати за спожитий природний газ позивачам з 01 січня 2017 року.
Судові витрати покласти на відповідача.
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого2021 року з урахуванням ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2021 року про виправлення описки, позов задоволено частково.
Зобов`язано АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» здійснити демонтаж вузла обліку газу, який розташований на газовій мережі будинку АДРЕСА_2 , та здійснити роботи по відновленню газопостачання багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 .
Зобов`язано АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» здійснити за свій рахунок встановлення індивідуальних газових лічильників в квартирах побутових споживачів: 
ОСОБА_1 , в квартирі АДРЕСА_4 ; 
ОСОБА_2 , в квартирі АДРЕСА_5 ;
ОСОБА_3 , в квартирі АДРЕСА_6 ;
ОСОБА_4 , в квартирі АДРЕСА_7 ;
ОСОБА_5 , в квартирі АДРЕСА_8 ;
ОСОБА_6 , в квартирі АДРЕСА_9 ; 
ОСОБА_7 , в квартирі АДРЕСА_10 ; 
ОСОБА_8 , в квартирі АДРЕСА_11 ; 
ОСОБА_9 , в квартирі АДРЕСА_12 ; 
ОСОБА_10 , в квартирі АДРЕСА_13 ;
ОСОБА_11 , в квартирі АДРЕСА_14 ; 
ОСОБА_12 , в квартирі АДРЕСА_15 ;
ОСОБА_13 , в квартирі АДРЕСА_16 ;
ОСОБА_14 , в квартирі АДРЕСА_17 ; 
ОСОБА_15 , в квартирі АДРЕСА_18 ;
ОСОБА_16 , в квартирі АДРЕСА_19 ; 
ОСОБА_17 , в квартирі АДРЕСА_20 ;
ОСОБА_18 , в квартирі АДРЕСА_21 ;
ОСОБА_19 , в квартирі АДРЕСА_14 ; 
ОСОБА_20 , в квартирі АДРЕСА_22 ; 
ОСОБА_21 , в квартирі АДРЕСА_23 ; 
ОСОБА_22 , в квартирі АДРЕСА_24 ; 
ОСОБА_23 , в квартирі АДРЕСА_25 ; 
ОСОБА_24 , в квартирі АДРЕСА_26 ;
ОСОБА_25 , в квартирі АДРЕСА_3 ;
ОСОБА_26 , в квартирі АДРЕСА_27 ; 
ОСОБА_27 , в квартирі АДРЕСА_28 ;
ОСОБА_28 , в квартирі АДРЕСА_29 ; 
ОСОБА_29 , в квартирі АДРЕСА_30 ; 
ОСОБА_30 , в квартирі АДРЕСА_31 ;
ОСОБА_31 , в квартирі АДРЕСА_32 ; 
ОСОБА_32 в квартирі АДРЕСА_33 .
Визнано незаконними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» щодо збільшення об`ємів (обсягів) споживання природного газу, а саме в розмірі 9,8 м.куб. на одну зареєстровану особу, та зобов`язано здійснити перерахунок таких об`ємів (обсягів) у помешканнях позивачів - в квартирах: 
ОСОБА_1 , в квартирі АДРЕСА_4 ; 
ОСОБА_2 , в квартирі АДРЕСА_5 ;
ОСОБА_3 , в квартирі АДРЕСА_6 ;
ОСОБА_4 , в квартирі АДРЕСА_7 ;
ОСОБА_5 , в квартирі АДРЕСА_8 ;
ОСОБА_6 , в квартирі АДРЕСА_9 ; 
ОСОБА_7 , в квартирі АДРЕСА_10 ; 
ОСОБА_8 , в квартирі АДРЕСА_11 ; 
ОСОБА_9 , в квартирі АДРЕСА_12 ; 
ОСОБА_10 , в квартирі АДРЕСА_13 ;
ОСОБА_11 , в квартирі АДРЕСА_14 ; 
ОСОБА_12 , в квартирі АДРЕСА_15 ;
ОСОБА_13 , в квартирі АДРЕСА_16 ;
ОСОБА_14 , в квартирі АДРЕСА_17 ; 
ОСОБА_15 , в квартирі АДРЕСА_18 ;
ОСОБА_16 , в квартирі АДРЕСА_19 ; 
ОСОБА_17 , в квартирі АДРЕСА_20 ;
ОСОБА_18 , в квартирі АДРЕСА_21 ;
ОСОБА_19 , в квартирі АДРЕСА_14 ; 
ОСОБА_20 , в квартирі АДРЕСА_22 ; 
ОСОБА_21 , в квартирі АДРЕСА_23 ; 
ОСОБА_22 , в квартирі АДРЕСА_24 ; 
ОСОБА_23 , в квартирі АДРЕСА_25 ; 
ОСОБА_24 , в квартирі АДРЕСА_26 ;
ОСОБА_25 , в квартирі АДРЕСА_3 ;
ОСОБА_26 , в квартирі АДРЕСА_27 ; 
ОСОБА_27 , в квартирі АДРЕСА_28 ;
ОСОБА_28 , в квартирі АДРЕСА_29 ; 
ОСОБА_29 , в квартирі АДРЕСА_30 ; 
ОСОБА_30 , в квартирі АДРЕСА_31 ;
ОСОБА_31 , в квартирі АДРЕСА_32 ; 
ОСОБА_32 в квартирі АДРЕСА_33 
за період з 01 лютого 2017 року по день ухвалення судового рішення, відповідно до норм споживання природного газу побутовими споживачами природного газу для приготування їжі за відсутності лічильників газу, які були встановлені Кабінетом Міністрів України у відповідні періоди.
Зобов`язано ТОВ «Запоріжгаз збут» здійснити перерахунок плати за спожитий природний газ 
ОСОБА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 , 
ОСОБА_2 по особовому рахунку № НОМЕР_2 , 
ОСОБА_3 особовому рахунку № НОМЕР_3 , 
ОСОБА_4 по особовому рахунку № НОМЕР_4 , 
ОСОБА_5 по особовому рахунку № НОМЕР_5 , 
ОСОБА_33 , по особовому рахунку № НОМЕР_6 , 
ОСОБА_7 по особовому рахунку № НОМЕР_7 , 
ОСОБА_8 по особовому рахунку № НОМЕР_8 , 
ОСОБА_9 по особовому рахунку № НОМЕР_9 , 
ОСОБА_10 по особовому рахунку № НОМЕР_10 , 
ОСОБА_11 по особовому рахунку № НОМЕР_11 , 
ОСОБА_34 по особовому рахунку № НОМЕР_12 , 
ОСОБА_13 по особовому рахунку № НОМЕР_13 , 
ОСОБА_14 по особовому рахунку № НОМЕР_14 ,   по особовому рахунку № НОМЕР_15 , 
ОСОБА_16 по особовому рахунку № НОМЕР_16 , 
ОСОБА_17 по особовому рахунку №  НОМЕР_17 , 
ОСОБА_18 по особовому рахунку № НОМЕР_18 , 
ОСОБА_19 по особовому рахунку №  НОМЕР_19 , 
ОСОБА_20 по особовому рахунку №  НОМЕР_20 , 
ОСОБА_21 по особовому рахунку № НОМЕР_21 , 
ОСОБА_22 по особовому рахунку №  НОМЕР_22 , 
ОСОБА_23 по особовому рахунку №  НОМЕР_23 , 
ОСОБА_24 по особовому рахунку №  НОМЕР_24 , 
ОСОБА_25 по особовому рахунку №  НОМЕР_25 , 
ОСОБА_26 по особовому рахунку №  НОМЕР_26 , 
ОСОБА_27 по особовому рахунку № НОМЕР_27 , 
ОСОБА_28 по особовому рахунку № НОМЕР_28 , 
ОСОБА_29 по особовому рахунку НОМЕР_29 , 
ОСОБА_30 по особовому рахунку №  НОМЕР_30 , 
ОСОБА_31 по особовому рахунку № НОМЕР_31 , 
ОСОБА_32 по особовому рахунку № НОМЕР_32 
за період з 01 лютого 2017 року по день ухвалення судового рішення, відповідно із діючих протягом вказаних періодів норм споживання газу для громадян для приготування їжі, в квартирах, в яких  не встановлені індивідуальні газові лічильники.
В іншій частині вимог відмовлено.
Стягнуто з АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» в дохід держави судовий збір у розмірі 116224 грн.
Стягнуто з ТОВ «Запоріжгаз збут» в дохід держави судовий збір у розмірі 29056 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що односторонні дії відповідача зі встановлення загальнобудинкового вузлу обліку газу без погодження зі споживачами призводять до невідповідності умов договору на постачання природного газу між споживачем та постачальником, в той час коли кошти мають сплачуватися споживачем тільки за той газ, який дійсно був спожитий, що свідчить про порушення прав позивачів як споживачів з боку відповідача.
Залишаючи без задоволення вимоги щодо скасування рішень АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» та зобов`язання відповідача внести зміни до плану розвитку газорозподільної системи міста Запоріжжя, суд першої інстанції виходив з того, що їх задоволення буде втручанням у господарську діяльність господарюючого суб`єкта та не відповідатиме вимогам закону.
Вирішуючи вимогу позивачів щодо зобов`язання здійснити перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого газу з лютого 2017 року на підставі норм, які встановлені Постановою Кабінету Міністрів України № 203 від 23.03.2016 р. «Про норми споживання природного газу населенням в разі відсутності газових лічильників», а в подальшому на підставі норм постанови Кабінету Міністрів України №143 від 27.02.2019р., суд першої інстанції врахував, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 травня 2018 року в справі №826/2507/18, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2018 року, постановою Верховного Суду від 27 листопада 2018 року, визнано протиправною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203 "Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників"; визнано протиправним та нечинним пункт 1 переліку постанов Кабінету Міністрів України, що втратили чинність, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 204. З огляду на викладене суд вважав, що вищевказані позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме підлягають задоволенню вимоги про визнання неправомірними дій АТ «Запоріжгаз» щодо збільшення об`ємів (обсягів) розподіленого газу з лютого 2017 року, а також вимоги про зобов`язання АТ «Запоріжгаз» здійснити перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого газу у помешканнях - квартирах позивачів за період з 01 лютого 2017 року по день ухвалення судового рішення, але такий перерахунок необхідно здійснити відповідно до норм споживання природного газу побутовими споживачами природного газу у разі відсутності лічильників газу, які були встановлені Кабінетом Міністрів України у відповідний період з врахуванням вищезазначених вимог законодавства.
Вимоги позивачів до ТОВ «Запоріжгаз збут» про проведення перерахунку плати за спожитий природний газ за період 01 лютого 2017 року, суд вважав обґрунтованими, оскільки позивачам нараховується оплата за природний газ саме постачальником в особі ТОВ «Запоріжгаз збут».
Вирішуючи вимоги позивачів про визнання за ними права на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками та зобов`язання АТ «Запоріжгаз» встановити в їх квартирах індивідуальні лічильники газу, суд першої інстанції з посилання на висновок, наведеній у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07 листопада 2018 року (справа №214/2435/17, провадження №14-347цс18) виходив з того, що право на встановлення індивідуальних лічильників газу побутовим споживачам газу у їх квартирах встановлено законодавством, додаткового визнання цього права судовим рішенням не потребується, а тому суд вважав, що ефективним способом захисту порушеного права позивачів в даному випадку буде зобов`язання відповідача АТ «Запоріжгаз» за свій рахунок здійснити встановлення індивідуальних газових лічильників в квартирах позивачів. Водночас вимога позивачів щодо встановлення індивідуальних лічильників газу із визначенням дати, а саме до 01 січня 2021 року на вимогах закону не ґрунтується, так як статтею 18 ЦПК України передбачена обов`язковість виконання судових рішень, що набрали законної сили.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням в частині задоволених позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції обставин норм матеріального та процесуального права, АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» подало апеляційну скаргу, в якій просять рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2021 року скасувати, та постановити нове, яким в задоволенні позову позивачам-споживачам до АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» зазначають, що особливості встановлення лічильників газу споживачам визначаються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», (далі -Закон), яким передбачено, що суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані були в термін до 01 січня 2018 року для зазначеної групи населення забезпечити встановлення лічильників газу (індивідуальних або загальнобудинкових), що мало забезпечити 100 % облік спожитого природного газу населенням, (відповідно до абзацу 4 підпункту "а" пункту 2 частини 1 ст. 6 зі змінами, внесеними згідно із Законом від 21.12.2017 року №2260-УІІІ, - до 01.01.2021 року). У разі не встановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.
Отже, приписами вищенаведених норм, які діяли на момент встановлення загальнобудинкового лічильника, не закріплено за суб`єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, обов`язку з встановлення споживачам категорії населення саме індивідуальних лічильників газу (кожному споживачу окремо в кожну окрему квартиру) і що це є виключно єдиним заходом, яким забезпечується населення даної категорії лічильниками газу. Поряд з цим під лічильником газу в розумінні цього Закону слід вважати будь - який засіб вимірювальної техніки без обмеження за критерієм їх функціонального призначення - індивідуальний або загальнобудинковий (на групу споживачів). 
У відповідності до вищезазначеного, суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані були в термін до 01.01.2018 року для вищевказаної категорії населення, а саме, для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі, забезпечити встановлення лічильників газу, як індивідуальних або загальнобудинкових, що забезпечить 100% облік природного газу такими споживачами. У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.
Власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов`язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. Так, на виконання вказаних приписів законодавства АТ "Запоріжгаз" неодноразово направляв та звертався до КП «Наше місто» з листами з додатками, щодо підписання договору про зняття показань будинкового вузла обліку природного газу та лічильників газу, монтажу, та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. При цьому, не має значення була чи не була згода позивачів, як мешканців будинку, на встановлення загальнобудинкового вузла обліку.        
Крім того, в апеляційній скарзі міститься посилання на те, що в залежності від наявності тих чи інших технічних та економічних чинників Оператор ГРМ у відповідності до своїх повноважень приймає рішення та визначає потребу у запровадженні того чи іншого способу забезпечення лічильниками, дії з чого становлять запровадження заходів передбачених Інвестиційною програмою Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Запоріжгаз». При цьому, Постановою НКРЕКП від 30.12.2020 № 2794 затверджено План розвитку розподільної системи АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» на 2021 - 2030 роки та джерела їх фінансування, в якому не передбачено фінансування у 2021 році встановлення індивідуальних лічильників. 
Посилання суду першої інстанції постанову Великої палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 214/2435/17, провадження № 14-347цс18, скаржник вважає безпідставним, оскільки у вказаній постанові досліджувались правовідносини, що виникли між ПАТ «Криворіжгаз» та споживачами з приводу встановлення лічильників на квартири за відсутності загальнобудинкового вузла обліку газу. У даній справі споживачі відмовились від встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу, та у подальшому звернулись із заявами до ПАТ «Криворіжгаз» про встановлення індивідуальних лічильників газу, на що отримали відмову. Натомість, в цій справі станом на час виникнення спірних відносин будинок позивачів вже обладнаний загальнобудинковим вузлом обліку газу. 
Також, до апеляційної скарги АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» долучено клопотання про зупинення провадження по цій справі. 
В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що ухвалою Верховного Суду по справі №212/5836/17 від 23 грудня 2020 року справу за колективним позовом мешканців до ПАТ «Криворіжгаз» про визнання права на забезпечення та встановлення споживачам індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів за касаційними скаргами мешканців будинку передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступу (уточнення) висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі 14/2435/17, на яку також посилаються позивачі по справі №334/7793/20 в своїй позовній заяві. Враховуючи, що предметом судового розгляду у даній цивільній справі є визнання за позивачами право на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками, визнання незаконними дій щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу, зобов`язання демонтувати загальнобудинковий вузол обліку газу, визнання незаконним встановлений режим нарахування об`ємів спожитого природного газу, зобов`язання поновити режим нарахування природного газу відповідно до норм встановлених Постановою Кабінету Міністрів України, а на розгляді Великої Палати Верховного Суду перебуває цивільна справа 212/5836/17 з перегляду рішень у подібних правовідносинах, з метою однакового застосування закону, рівності перед законом та правової визначеності у державі, яка керується верховенством права, з метою єдиного застосування законів, яке поліпшує громадське прийняття справедливості та правосуддя, АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» просили зупинити провадження у цій справі до ухвалення рішення у справі 212/5836/17 Великою Палатою Верховного Суду.
В судовому засіданні протокольною ухвалою, колегією суддів вищезазначене клопотання залишено без задоволення, оскільки згідно з інформації з офіційного сайту Судової влади України, 23 березня 2021 року справу № 212/5836/17 знято з розгляду Великої Палати Верховного Суду.
Учасники справи, своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що в силу ч. 3 цієї статті не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Представники Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» Заєзжай А.Ю., ОСОБА_35 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просив задовольнити її з вищевказаних підстав.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства (т. 3 а.с. 25, 60-96), клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.
Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , мешкають у будинку АДРЕСА_2 , та є споживачами природного газу, що визнається учасниками справи та підтверджується копіями повідомлень про сплату рахунків за газ (т. 1 а.с. 54, 57, 63, 69, 76, 78, 84, 87, 92, 96, 100, 104, 107, 112, 119, 123, 126, 130, 134, 138, 144, 149, 153, 157, 161, 166, 169, 174, 178, 183, 191, 201).
АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» є оператором ГРМ (оператор газорозподільної системи, до газових мереж якого підключений об`єкт споживача).
У будинках, де проживають позивачі, облік спожитого газу обліковується загальнобудинковим лічильником газу (ВОГ), який установлено в січні 2017 року. Вузол обліку до експлуатації прийнято за відсутності представника споживачів.
17 грудня 2020 року позивачі звернулися до відповідача із колективною заявою про встановлення індивідуальних лічильників газу (а.с. 202-206).
Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.
Відповідно до пунктів 2, 3, 4, 7 частини першої статті 21 Закону України   «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, права  споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.
Як зазначено в преамбулі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), цей Закон визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів; регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян. 
Статтею 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.
Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи, зокрема, перша група - це житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Тарифи на газопостачання належать до першої групи.
Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (частини перша, пункт 1 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»  (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пунктів 1.1 - 1.3 Типового договору цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України.
Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.
У пункті 1.4 Типового договору розподілу природного газу вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: «споживач» - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про ринок природного газу» та Кодексі газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС).
Встановлено, що позивачі приєдналися до вказаного Типового договору, оскільки щомісячно споживають природний газ та сплачують рахунки за спожитий природний газ.
Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, а саме розділом IV «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», розділом V «Права та обов`язки споживача» та розділом VI «Права і обов`язки постачальника».
Згідно з пунктом 2.1 цього Типового договору ПАТ «Запоріжгаз» взяло на себе зобов`язання постачати природний газ споживачам в необхідних об`ємах (обсягах), а позивачі взяли на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
У частині першій статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.
Як зазначено в частині першій статті 30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (чинний на час виникнення спірних правовідносин), державне регулювання цін/тарифів базується на таких основних принципах: доступності житлово-комунальних послуг для всіх споживачів та рівності правових гарантій.
Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».
Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність  з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться  у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.
Встановлено, що позивачі є споживачами природного газу, а ПАТ «Запоріжгаз» - оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.
Згідно зі статтею 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу: а) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року.
Положенням постанови НКРЕКП, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 грудня 2011 року № 150 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу» (з 2011 року до 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу. 
Згідно з додатком 1 до цієї постанови НКРЕКП в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб. м природного газу, які становили 6,96 грн., а згідно з додатком 1 до постанови від 27 вересня 2016 року № 1625 у структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 куб. м становлять 25,20 грн.
Зважаючи, що позивачі виконували обов`язок щодо сплати отриманих послуг, у тариф яких включено і вартість та роботи зі встановлення індивідуальних лічильників газу населенню, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про наявність підстав для задоволення позову про визнання незаконною відмови ПАТ «Запоріжгаз» у встановленні індивідуальних лічильників природного газу за рахунок коштів суб`єктів господарювання з розподілу природного газу на відповідній території (м. Запоріжжя) або коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевого бюджету; зобов`язання ПАТ «Запоріжгаз» встановити індивідуальні лічильники природного газу за свій рахунок, в квартирах позивачів.  
При цьому положення Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» мають вищу юридичну силу, ніж рішення Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Зазначені вимоги зобов`язують ПАТ «Запоріжгаз» забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, в яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 01 січня 2021 року.
Відмова ПАТ «Запоріжгаз» встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивачів. 
З урахуванням статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) волевиявлення позивачів на встановлення індивідуальних лічильників газу не може бути порушеним.
Відповідно до пункту 4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку.
Власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор ГРС зобов`язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (за їх наявності),  а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі неврегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства.
Встановлено також, що загальнобудинкові вузли обліку природного газу було встановлено без погодження з мешканцями будинків.
Також суд першої інстанції дійшов вірного висновку про незаконність встановлення ПАТ «Запоріжгаз» загальнобудинкових лічильників газу за адресами позивачів та незаконність нарахування об`ємів спожитого природного газу позивачам на підставі показань загальнобудинкового лічильника газу.
Встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу без погодження із позивачами та нарахування вартості спожитого газу на підставі показників загальнобудинкового вузла обліку газу порушують права позивачів, оскільки в процесі обліку спожитого газу не відображається фактичне споживання газу кожним окремо споживачем багатоквартирного будинку, у квартирі якого немає лічильники, що призводить до нарахування вартості споживання газу, який насправді споживачами не використовувався. Унаслідок бездіяльності ПАТ «Запоріжгаз» споживачі газу в одному будинку поставлені у нерівне становище.
Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивачів з отримання послуги з газопостачання; встановлення позивачам індивідуальних лічильників забезпечить оплату кожним з них саме того об`єму газу, який вони спожили, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість.
Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.
Саме на ПАТ «Запоріжгаз» покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише воно повинне вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на позивачів є неправомірним.
Указаний висновок відповідає правовій позиції, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 214/2435/17 (провадження № 14-347цс18), та постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 20 лютого 2019 року у справі № 212/5712/17 (провадження № 61-116св19),  від  24  жовтня  2019  року  у справі № 214/5776/17 (провадження № 61-13554св19), від 01 квітня 2020 року у справі № 202/2/18 (провадження № 61-22901св19), від 02 вересня 3030 року у справі № 725/5727/18 (провадження № 61-15791св19).
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовуються, зводяться до незгоди з рішенням суду.
У Кодексі ГРС зазначено, що оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.
Як вже зазначалося, ПАТ «Запоріжгаз» є оператором ГРМ.
Згідно з Кодексом ГРС та Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498, оператор ГРМ зобов`язаний забезпечити належний рівень комерційного обліку природного газу по споживачу, у тому числі формування загального об`єму (обсягу) розподілу (споживання) природного газу споживачу за відповідний період; здійснювати перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу по об`єкту споживача відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.
Пунктом 13 розділу 3 Правил № 2496 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що розрахунки за послуги з газопостачання здійснюються на підставі даних оператора ГРМ про об`єм (обсяг) газу, визначений за підсумками місяця за договором розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та оператором ГРМ.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, фактично зводяться до незгоди з висновками суду по оцінці доказів. 
За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, - 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз»- залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2021 року у цій справі - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 08 листопада 2021 року.

Головуючий:

Судді: