УХВАЛА
10 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 953/3824/20
провадження № 61-7444св21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Висоцької В. С., 
суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., 
Ткачука О. С.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гібадулова Лариса Августинівна,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гібадулова Лариса Августинівна, про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності правочину,
ВСТАНОВИВ :
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 
про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. 
Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки з кадастровим номером 6310136600:05:091:0002, що розташовані за адресою: 
АДРЕСА_1 , укладений між продавцем ОСОБА_1 та покупцем ОСОБА_2 , посвідчений 02 липня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л. А., реєстровий номер 3778.
Застосовано наслідки недійсності правочину шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47590055 від 02 липня 2019 року та запису про право власності 
№ 32218610 від 02 липня 2019 року.
Постановою Харківського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.
29 квітня 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року, у якій просить скасувати оскаржуване судове рішення, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2021 року касаційне провадження відкрито, витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
У травні 2021 року матеріали справи № 953/3824/20 надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2021 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, 
у складі колегії з п`яти суддів.
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про забезпечення позову у справі шляхом накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку з кадастровим номером 6310136600:05:091:0002, що розташовані за адресою: 
АДРЕСА_1 , та належать на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між продавцем ОСОБА_1 та покупцем 
ОСОБА_2 , посвідченого 02 липня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л. А., реєстровий номер 3778.
Перевіривши наведені у заяві доводи та вимоги, врахувавши аргументи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частинами першою, другою статті 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
В апеляційному провадженні питання щодо вжиття заходів забезпечення позову відповідно до пункту 7 частини першої статті 365 ЦПК України вирішується суддею-доповідачем у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду.
На цей час справу розглянуто та рішення у справі набрало законної сили.
Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження обмежені правилами Глави 2 Розділу V ЦПК України «Касаційне провадження».
За правилами статті 400 цього Кодексу, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Відповідно до визначених процесуальним законом повноважень та функцій, Верховний Суд здійснює перевірку рішень судів першої та апеляційної інстанцій, а тому вирішення процесуального питання забезпечення позову до компетенції Верховного Суду не відноситься, отже, суд касаційної інстанції позбавлений процесуальних повноважень вирішувати зазначене питання.
Аналогічний правовий висновок щодо вирішення зазначеного процесуального питання викладено в ухвалах Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 210/573/19, 
від 27 січня 2020 року у справі № 361/3462/17, від 21 жовтня 2020 року у справі 
№ 172/1195/19, від 02 вересня 2021 року у справі № 761/13847/15-ц, від 30 липня 
2021 року у справі № 522/17026/14-ц.
Однакове застосування закону (у тому числі, норм процесуального права) забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.
З огляду на зазначене, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 149, 150, 260, 400 ЦПК України, Верховний Суд ускладі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ :
Відмовити у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гібадулова Лариса Августинівна, про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності правочину.
Ухвала суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                     В. С. Висоцька
 
Судді:                                                                                              А. І. Грушицький
 
А. А. Калараш
 
                                                                                                        Є. В. Петров
 
О. С. Ткачук