ПОСТАНОВА 
Іменем України

19 жовтня 2021 року                                                         м. Кропивницький

справа № 397/1540/20
провадження № 22-ц/4809/1152/21 
       
       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),
судді -Єгорова С. М., Мурашко С. І.,
за участю секретаря судового засідання Сорокіної Н. В.
учасники справи: 
позивач 1 -  ОСОБА_1 ;
позивач 2- ОСОБА_2 ;
позивач 3 - ОСОБА_3 
відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця» ;
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 07 квітня 2021 року (суддя Мирошниченко Д. В.),- 
                                       В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст заявлених вимог, відзив на позовну заяву.
       Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь позивачів по 300 000 грн кожному, як відшкодування моральної шкоди.
Моральна шкода виходить з наступних обставин. 24.01.2016 на 265 км близько електроопори 91 на 9-й дільниці між. ст. Цибулеве та Соснівка в Олександрівському районі Кіровоградської області електропотяг № 731 здійснив наїзд на ОСОБА_4 , який внаслідок наїзду від отриманих травм загинув.
ОСОБА_4 по відношенню до позивачів був чоловіком, сином, батьком. 
25.01.2016 за фактом настання події внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016120310000032 та розпочато досудове розслідування. 
В ході досудового розслідування проведено судово-медичну експертизу та встановлено, що ОСОБА_4 загинув внаслідок травм, отриманих в результаті наїзду потягом. Така ж інформація підтверджується і листом від АТ Укрзалізниця» від 04.12.2020 вих. № УЗШК-20/80 відповідно до якого АТ «Укрзалізниця» зафіксовано вищевказану подію. Відповідно до свідоцтва про смерть № 2281/6 від 25.01.2016 та довідки про причину смерті, причиною смерті ОСОБА_4 є зіткнення з залізничним транспортним засобом пересування. 
Постановою слідчого Олександрівського ВП Знам?янського ВП ГУНП у Кіровоградській області від 23.04.2016 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12016120310000032, закрито. Між наїздом на ОСОБА_4 (тобто дією джерела підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України) та смертю останнього наявний причинно-наслідковий зв`язок. Зазначає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини власника джерела підвищеної небезпеки, якщо між ним та і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.
Обґрунтування моральної шкоди.
Позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що втратила чоловіка, людину з яким вона жила однією сім`єю 21 рік і з яким була надзвичайно близька. У шлюбі разом з чоловіком народили та виховували дитину, через загибель чоловіка, втратила моральну та матеріальну підтримку, його смерть призвела до виникнення в її житті додаткових обов`язків (позивач ОСОБА_1 проживає в селі та має господарство, основний вклад у ведення господарства робив загиблий, тепер вона змушена робити це самостійно). Також звертає увагу, що вимушена самостійно виховувати доньку, яка на час загибелі чоловіка була студенткою і відповідно потребувала утримання. У позивача ОСОБА_1 , внаслідок смерті чоловіка з`явилися додаткові обов`язки по відношенню до своєї доньки, а також додаткові обов`язки по відношенню до матері загиблого, оскільки їй потрібно надавати додаткову підтримку.
Позивач ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що втратила близьку людину - сина, а вона є пенсіонером. На момент смерті сина їй було 74 роки, отже загиблий був для неї не лише підтримкою і опорою, а також підтримував її матеріально, тому внаслідок смерті сина її життя докорінно змінилося. Смерть сина позбавила підтримки та можливості отримувати підтримку та допомогу в майбутньому. Ії чоловік помер у 2014 році, інші діти проживають окремо, тепер вона проживає сама. Внаслідок смерті сина, переслідує відчуття самотності, тривожності, відсутність бажання до подальшого життя. Звістка про смерть сина спричинила тяжкі страждання для неї, які не припиняються й досі. Враховуючи вік, такі страждання є особливо тяжкими.
Позивач ОСОБА_3  обґрунтовує тим,  що втратила рідного батька і внаслідок його смерті стала напівсиротою в молодому віці, так як на момент ДТП їй було лише 20 років, вона була студенткою і відповідно перебувала на утриманні батьків. Втрата батька безумовно погіршила її фінансовий та майновий стан, їй довелось докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Внаслідок смерті батька вона позбавлена можливості отримувати допомогу та підтримку від нього, належне виховання, матеріальну допомогу, що відновлені у будь-який спосіб бути не можуть. Крім цього, вона втратила і можливість тривалого життєвого зв`язку з одним із батьків протягом свого майбутнього життя. На даний час позивач незаміжня і батько був для неї «чоловічим плечем», людиною до якої завжди можна прийти на допомогу. Загиблий був головою сім`ї та займав почесне місце в святкуваннях та інших подіях в її житті, вона була близькою з батьком і крім додаткових зусиль для організації свого життя відчуває страждання і біль пов`язані з втратою рідного батька, неможливістю набрати номер телефону та почути батьківський голос. Загиблий працював водієм «маршрутки» і тепер будь-яка поїздка громадським транспортом нагадує їй про загиблого батька, що призводить до додаткових страждань та незручностей. Втрата батька є безумовно найгіршою подією в її житті, яка тепер з жахом згадує «зимові канікули» і ніколи не зможе змиритися з втратою батька.
Таким чином, позивачі оцінюють розмір грошового відшкодування завданої їм моральної шкоди у грошовому еквіваленті - 900 000,00 гривень, тобто по 300 000,00 гривень кожному. На їх думку такий розмір є розумним і справедливим і зможе хоча б частково допомогти в організації свого життя після тяжкої втрати.
Представниками відповідача подано відзив на позовну заяву.
       Яким зазначено, що жодних доказів, які стали б наслідком сильних душевних страждань та пережитого нервового стресу до позовної заяви не додано. Винуватості робітників залізничного транспорту в настанні ДТП, під час якої загинув ОСОБА_4 , слідчими органами не встановлено. ОСОБА_4 знаходився в середньому стані алкогольного сп`яніння, грубо порушив правила безпеки громадян на залізничному транспорті. 
Наказом від 25.01.2016 №20 виробничого підрозділу служби колії Шевченківської дистанції колії регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» було створено комісію з розслідування нещасного випадку невиробничого травмування, який стався 24.01.2016 на 265 км електропоїздом №731, при швидкості 100 км/год смертельно травмовано чоловіка. Комісією складено акт №2 від 04.02.2016 виробничого підрозділу Служби колії Шевченківської дистанції колії регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» 
Згідно Акту потерпілий гр. ОСОБА_4 рухався поміж залізничної колії в напрямку станції Цибулеве. З метою уникнення наїзду машиністом поїзда подавалися сигнали великої гучності, на які потерпілий не реагував, при швидкості 100 км/год. застосовано екстрене гальмування, уникнути наїзду не вдалося. Причини нещасного випадку сталися в результаті порушення потерпілим «Правил безпеки громадян на залізничному транспорті», які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 19.02.1998 № 54 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24 березня 1998 р. за № 193/2633. 
Потерпілий самостійно, умисно рухався по міжколійю (по шпалам) непарної залізничної колії, під яким необхідно розуміти його таку протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого наслідку, а саме потрапляння під поїзд.
Швидкісний поїзд №731 (Хюндай) слідував з допустимою швидкістю 100 км/год (при максимальній швидкості руху по коліям 160 км/год), машиніст з метою уникнення наїзду подавав сигнали великої гучності, на які потерпілий не реагував, при швидкості 100 км/год, застосував екстрене гальмування.
Згідно   висновку експерта   від 11.02.2016 потерпілий знаходився в середньому стані алкогольного  сп`яніння. 
Ніякої вини робітників залізничного транспорту немає, що підтверджується Постановою  про закриття кримінального провадження від 23.04.2016Олександрівського відділення Знам`янського відділу поліції         ГУНП вКіровоградській області. АТ «Укрзалізниця» вважає, що відсутні підстави в задоволенні моральної шкоди. (а.с. 51-52).

Короткий зміст рішення суду, його висновки.

Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 7 квітня 2021 року позов представника ОСОБА_5 , який діє в інтересах позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю - задоволений частково.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 60 000 (шістдесят тисяч) гривень; на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 60 000 (шістдесят тисяч) гривень; на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 60 000 (шістдесят тисяч) гривень.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в дохід державного бюджету 1800 грн. 00 коп. судового збору.
Суд у висновках вказав, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, обов`язок доведення вини, власника або володільця джерела підвищеної небезпеки покладено саме на власника або володільця джерела підвищеної небезпеки. 
Судом не встановлено, а відповідачем не доведено наявність умислу у ОСОБА_4 на завдання шкоди самому собі або наявність непереборної сили, тому на відповідача, як на володільця джерела підвищеної небезпеки, покладається обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди незалежно від його вини. Крім того, зі змісту постанови про закриття кримінальної справи та інших матеріалів справи не вбачається, що дорожньо-транспортна пригода, в ході якої загинув ОСОБА_4 , сталася у зв`язку із його бажанням вчинити самогубство.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що позивачі безсумнівно зазнали моральних страждань, зумовлених глибокими емоційними переживаннями з приводу втрати сина, чоловіка та батька і суд погодився з доводами, які викладенні у позові, як підстави для стягнення моральної шкоди.
Разом з тим, заявлений розмір моральної шкоди є явно завищеним і суд врахувавши відсутність вини відповідача, а також те, що загиблий ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (середнього ступеня), знехтував правилами безпеки громадян на залізничному транспорті, що свідчить про грубу необережність, виходячи з принципу розумності і справедливості, дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивачів слід стягнути по 60 000 грн. моральної шкоди кожному.

Доводи апеляційної скарги, кроткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.
       
       Акціонерне товариство «Українська залізниця» не погоджуючись з судовим рішенням, подало апеляційну скаргу. Якою просить скасувати рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 07.04.2021 по справі та відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
       Обставина загибелі громадянина ОСОБА_4 відбулась внаслідок власного умислу та ще й у стані алкогольного сп`яніння, а тому підстави для відшкодування шкоди у даному випадку з відповідача відсутні.
       Якщо право, за захистом якого звернувся позивач, не порушено, то і підстав для відшкодування моральної шкоди (похідна вимога) немає.
Позивачами не доведена не наявність завдання моральної шкоди, не доведений її розмір. Відсутній висновок судово-психологічної експертизи, яка може бути доказом для визначення можливого розміру грошової компенсації за завдані особі страждання (моральну шкоду).
У відзиві сторона позивача вказала, що суд належним чином оцінив всі докази в сукупності та взаємозв`язку, що й знайшло своє відображення в рішенні суду, оскільки надано відповіді на всі аргументи учасників. Доводи апеляційної скарги зводяться лише до незгоди з рішенням, відшкодування шкоди. 

Рух справи в суді апеляційної інстанції.
       
       Апеляційна скарга на рішення суду подана 25 травня 2021 року. 27 травня матеріали справи надійшли до апеляційного суду.
Ухвалою від 31 травня 2021 року цивільну справу повернуто до Олександрівського районного суду для усунення недоліків в оформленні справи. Справа надійшла 16 червня.
        22 червня 2021 року матеріали повторно направлені до суду першої інстанції для усунення недоліків допущених в оформленні справи. Повернулася 8 липня 2021 року.
       Ухвалою від 12 липня 2021 року поновлено Акціонерному товариству «Українська залізниця» строк на апеляційне оскарження рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 07 квітня 2021 року, апеляційну скаргу залишено без руху, з підстав в ній зазначених.
       Ухвалою від 1 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження, наданий строк для подачі відзиву.
       Ухвалою від 16 вересня 2021 року закінчено підготовчі дії у справ, справу призначено до розгляду на 12.00 годин 19 жовтня 2021 року. 

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Голиківською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області 20.11.1971, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Бандурове Олександрівського району Кіровоградської області, про що складено актовий запис за № 31. Матір`ю ОСОБА_4 є позивач  ОСОБА_2  (а.с. 27).
01.07.1995 ОСОБА_4 уклав шлюб з позивачем ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим Михайлівською сільською радою Олександрівського району 01.07.1995, актовий запис № 6 (а.с. 20).
В період шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народилася донька - позивач у справі ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 14.12.1995 Михайлівською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області, актовий запис № 27 (а.с. 23).
Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 24.01.2016 до чергової частини Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області 24.01.2016 надійшло телефонне повідомлення від чергової залізничної станції Цибулеве ОСОБА_6 про те, що на залізничній дорозі поблизу с. Соснівка Олександрівського району Кіровоградської області на 265 км електропотяг № 731 збив людину. Відомості про вказану подію внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 25.01.2016, номер кримінального провадження 12016120310000032 (а.с. 57).
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 27.01.2016 виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 актовий запис № 5 (а.с. 14).
Причиною смерті ОСОБА_4 є те, що пішохід травмований при зіткненні з залізничним транспортним засобом пересування, що вбачається з лікарського свідоцтва про смерть від 25.01.2016 № 2281/6 (а.с. 15).
З висновку експерта № 6 від 26.01.2016 вбачається, що враховуючи локалізацію, механізм, характер утворення тілесних ушкоджень масивність травми можна прийти висновку, що дані пошкодження утворилися при переїзді колесом рухомого залізничного транспорту. При токсилогічному дослідженні крові загиблого знайдено етиловий алкоголь в розрахунку 201 мг в 100 г об`єкта, що може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння по відношенню до живих осіб (а.с. 55-56).
Наказом № 20 від 25.01.2016 по виробничому підрозділі служби колії Шевченківської дистанції колії регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» створено комісію з розслідування нещасного випадку невиробничого травмування, який стався 24.01.2016 на 265 км пк 9 перегону Цибулеве - Фундукліївка (а.с. 53).
Довідкою від 04.12.2020 № 76, наданою на адвокатський запит, Філія «Українська залізнична швидкісна компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» підтвердила те, що міжрегіональний електропоїзд подвійного струму HRCS2-001 в 9-ти вагонній комплектності (Хюндай) обліковується на балансі філії «Українська залізнична швидкісна компанія» АТ «Українська залізниця», станом на 04.12.2020 електропоїзд під обмеженнями та обтяженнями не перебуває (а.с. 13).
Згідно акту службового розслідування № 2, складеного 04.02.2016 щодо обставин нещасного випадку невиробничого характеру на залізничному транспорті України - Шевченківська дистанція колії 24.01.2016 о 20 годині 06 хвилин на 265 км пк. 9 непарної колії перегону Цибулеве-Фундукліївка потяг № 731 «Хюндай» лок. № 001 машиніст Очеретний, смертельно травмовано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкав: АДРЕСА_1 . При проведенні розслідування встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 рухався по міжколійю залізничній колії в напрямку ст. Цибулеве. З метою уникнення наїзду машиністом поїзда № 731 подавалися сигнали великої гучності, на які потерпілий не реагував, при швидкості 100 км/год застосовано екстрене гальмування, уникнути наїзду не вдалося. Потерпілий ОСОБА_4 отримав травми несумісні з життям. Труп потерпілого доставлено в морг міської лікарні смт. Олександрівка Кіровоградська область. Причини нещасного випадку: порушення потерпілим «Правил безпеки громадян на залізничному транспорті» (а.с. 54).
Згідно протоколу оперативної наради при виконуючому обов`язки начальника управління експлуатації філії УЗШК ПАТ «Укрзалізниця» від 25.01.2016, затвердженого в.о. першого заступника начальника філії УЗШК ПАТ «Укрзалізниця» 27.01.2016, нарада встановила що 24.01.2016 локомотивна бригада у складі машиніста ОСОБА_7 , помічника-машиніста ОСОБА_8 прямувала поїздом № 731 Запоріжжя-Київ електропоїздом HRCS2 № 001. Під час слідування по перегону Цибулево-Фундукліївка зі швидкістю 99 км/год. (встановлена швидкість по перегону 100 км/год.), при виході із кривої ділянки колії, в світлі прожектору виявив сторонню особу (чоловіка), який прямував по І-й головній колії на зустріч поїзда. Для запобігання наїзду на сторонню особу, машиніст поїзда на 265 км 10 пк. о 20 год. 05 хв. 55 сек. застосував екстрене гальмування з подачею звукового сигналу о 20 год. 05 хв. 54-59 сек. із подальшою зупинкою на 265 км. о 20 год. 06 хв. 33 сек. Гальмівний шлях поїзда склав - 540 м, що підтверджується довідкою розшифрування параметрів руху поїзда. Почувши сигнал поїзда чоловік не реагував, наїзду запобігти не вдалося, чоловіка було травмовано правою стороною кабіни машиніста. Нарада постановила: дії локомотивних бригад у випадках екстреного гальмування під час прямування, зокрема поїзда № 731 Запоріжжя-Київ на перегоні Цибулево-Фундукліївка в добу 24.01.2016 відповідають вимогам чинних нормативних документів та визнані вірними (а.с. 84-85).
Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 23.04.2016, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016120310000032 від 25.01.2016 за ознаками ч. 3 ст. 276 КК України, а саме смерті ОСОБА_4 , закрито в зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення (а.с. 8-9).

Мотиви, з яких виходив суд апеляційної інстанції.
       
Сторони належним чином повідомлені про судове слухання. Представник відповідача в суді надав пояснення, підтримав доводи скарги.
Представник сторони позивача надав клопотання (а.с.211) про розгляд справи за відсутності учасників.
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст. 2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частково задовольняючи позовні вимоги про відшкодування шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачам внаслідок смерті чоловіка, сина, батька, завдано моральної шкоди.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).
Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).
З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.
Виходячи з наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП за участю водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки. 
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 760/28302/18-ц (провадження № 61 - 12464св20), від 02 листопада 2020 року у справі № 133/1238/17 (провадження № 61 - 19345св19).
       Судом встановлено, що причиною нещасного випадку на залізниці стали дії загиблого ОСОБА_4 , який рухався по залізничній колії, не відреагував на звукове попередження, перебував в стані сп`яніння, внаслідок чого його збив потяг. 
Отже, АТ «Українська залізниця», з яким машиніст перебував у трудових відносинах, має нести відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.
У частині першій статті 1167 ЦК України визначено загальні умови відповідальності за заподіяння моральної шкоди.
У частині другій статті 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Згідно з частиною другою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Умови виникнення зобов`язання з відшкодування моральної шкоди визначені у статті 1167 ЦК України.
Таким чином, вирішення питання про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди у разі смерті фізичної особи має здійснюватися на підставі статті 1167 ЦК України.
За наведених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог. Наявність підстав для відшкодування. В врахуванням обставин загибелі суд першої інстанції частково задовольнив вимоги та зменшив відшкодування з 300000 тисяч заявлених кожним позивачем до 60 000 грн у відшкодування кожному.
З таким висновком погоджується і апеляційний суд у зв'язку з чим відхиляє доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги АТ «Українська залізниця», що оскільки нещасний випадок трапився з власних дій загиблого, а відтак відсутня вина відповідача, немає  підстав для  відшкодування  шкоди, відсутній належний доказ щодо розміру відшкодування та безпосередньої наявності шкоди, тощо. Такі твердження ґрунтуються на власному помилковому тлумаченні заявником норм матеріального права. Доводів не співмірності стягнутої суми відшкодування до обґрунтування позовних вимог окремо доводи апеляційної скарги не містили.
Чинне законодавство не передбачає такої підстави для звільнення від відповідальності власника джерела підвищеної небезпеки як вина потерпілого, на яку послався представник АТ «Українська залізниця» в своїй апеляційній скарзі. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду у постановах: від 05 червня 2019 року у справі N 466/4412/15-ц (провадження N 61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі N 756/16649/13-ц (провадження N 61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі N 447/2438/16-ц (провадження N 61-26195св18); від 11 грудня 2019 року у справі N 601/1304/15-ц (провадження N 61-33216св18), від 03 червня 2020 року у справі N 345/3335/17 (провадження N 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі N 742/637/19 (провадження N 61-320св20). 
Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд першої інстанції врахував глибину та тривалість моральних страждань позивачів, яких вони зазнали внаслідок смерті близької, рідної людини у результаті ДТП, та дійшов висновку про зменшення стягнення у відшкодування завданої моральної шкоди.
Відповідно до абзацу 1 пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України розмір відшкодування моральної (немайнової) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Разом з тим, визначення розміру моральної шкоди не в мінімальному розмірі є правом суду. 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до  статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки судове рішення є законними та обґрунтованими, прийняте з дотриманням вимог процесуального та матеріального закону, а доводи апеляційної скарги висновків суду 
не спростовують. 
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» - залишити без задоволення, а рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 07 квітня 2021 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді С. М. Єгорова

С. І. Мурашко