ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року	  м. Одеса	Справа № 923/799/17	

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, головуючого судді: Колоколова С.І.               
суддів: Головея В.М., Разюк Г.П. 
секретар судового засідання: Глущенко Т.А.
за участю представників сторін:
від ТОВ "Спектрум Ессетс" -  не з`явився;
від ПАТ "ФІДОБАНК"   - не з`явився;
від ФОП Глазикіна Олександра Васильовича - не з`явився.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектрум Ессетс"
на ухвалу Господарського суду Херсонської області від „04” серпня 2021р. про відмову у поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату наказу
у справі № 923/799/17
за позовом Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК"
до  відповідача Фізичної особи-підприємця Глазикіна Олександра Васильовича 
про стягнення 3 723 140 грн. 94 коп., -                    
           
    головуючий суддя   – Немченко Л.М.
   місце прийняття ухвали:   Господарський суд Херсонської області
                              
  Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.    
          
ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 р. Публічне акціонерне товариство "ФІДОБАНК" звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовом до фізичної особи-підприємця Глазикіна Олександра Васильовича про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/2181/95/04116 від 20.08.2007 року, яка складається із заборгованості по кредиту - 39 726,77 доларів США, що еквівалентно 1 033 363, 29 грн. та заборгованості по сплаті відсотків - 40 905, 53 доларів США, що еквівалентно 1 064 024, 91 грн.; пеня за порушення строків погашення кредиту та сплати відсотків - 1 625 752, 74 грн.          
Рішенням Господарського суду Херсонської області від 10.10.2017 у справі №923/799/17 (суддя Немченко Л.М.) позов ПАТ "ФІДОБАНК" задоволено.   Стягнуто з фізичної особи-підприємця Глазикіна Олександра Васильовича на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» заборгованість за Кредитним договором № 014/2181/95/04116 від 20.08.2007, з якої: заборгованість по кредиту - 39 726,77 доларів США (що еквівалентно 1 033 363,29 гривень); заборгованість по сплаті відсотків - 40 905,53 доларів США (що еквівалентно 1 064 024,91 гривень); пеня за порушення строків погашення кредиту та сплати відсотків - 1 625 752,74  грн. та 55847 грн. 11 коп. витрат по сплаті судового збору.
30.10.2017 на виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 10.10.2017 у справі № 923/7991/17 місцевим господарським судом видано відповідний наказ.
Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 23.11.2020 здійснено заміну стягувача - Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектрум Ессетс".
02.08.2021 до суду першої інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Спектрум Ессетс" надійшла заява про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дубліката виконавчого документа, яка обґрунтована тим, що Товариством направлено запит до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо ходу виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 923/799/17.
ТОВ «Спектрум Ессетс» отримано лист від Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального У правління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 30.04.2021 року № 30549, згідно якого до відділу не надходило та не перебувало виконавче провадження з примусового виконання рішення Господарського суду від 10.10.2017 про стягнення з фізичної особи-підприємця Глазикіна Олександра Васильовича на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» заборгованість за кредитним договором № 014/2181/95/04116 від 20.08.2007 року, з якої: заборгованість по кредиту - 39 726,77 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків - 40 905,53 доларів США, пеня за порушення строків погашення кредиту та сплати відсотків - 1 625 752,74 грн., витрати на оплату судового збору - 55 847,11 грн.
При передачі матеріалів справ від ПУАТ «Фідобанк» до ТОВ «Спектрум Ессетс» наказ №923/799/17 не був переданий. ТОВ «Спектрум Ессетс» звернулось до ПАТ «Фідобанк» із запитом щодо місцезнаходження наказу № 923/799/17.
Від ПАТ «Фідобанк» надійшов лист від 08.06.2021 року № 03-540, яким повідомлено, що наказ № 923/799/17 не виявлений.
ТОВ «Спектрум Ессетс» звернулось до Господарського суду Херсонської області із заявою про видачу виконавчого документа, на яку повідомлено, що наказ № 923/799/17 виданий Господарським судом Херсонської області, про стягнення з фізичної особи-підприємця Глазикіна Олександра Васильовича на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» заборгованість за кредитним договором № 014/2181/95/04116 від 20.08.2007 року, з якої: заборгованість по кредиту - 39 726,77 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків - 40 905,53 доларів США, пеня за порушення строків погашення кредиту та сплати відсотків - 1 625 752,74 грн., витрати на оплату судового збору - 55 847,11 грн., був надісланий 30.10.2017 року на адресу ПАТ «Фідобанк» (01601, м. Київ, вул. В. Васильківська, 10).
Крім того, за твердженнями заявника вказаний наказ на даний час втрачено при пересиланні, а тому заявник просить суд видати дублікат наказу №923/799/17 від 30.10.2017.
Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 04.08.2021 відмовлено в задоволенні заяви ТОВ "Спектрум Ессетс" про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату наказу.
Ухвала обґрунтована посиланням на норми ст.ст. 326,327, 329, п.19.4 Розділу ХІ ,,Перехідні положення" ГПК України та вмотивована тим, що наведені заявником причини пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання не є поважними, оскільки можливість вчасного пред`явлення наказу до виконання залежала виключно від волевиявлення стягувача і мала суб`єктивний характер:
- по-перше, наказ на примусове виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 10.10.2017 у даній справі виданий Господарським судом Херсонської області 30.10.2017 зі строком пред`явлення до виконання протягом 3 років з наступного дня після набрання рішенням законної сили. Оскільки рішення Господарського суду Херсонської області від 10.10.2017 по справі № 923/799/17 набрало законної сили 30.10.2017, то станом на 27.07.2021 - момент звернення з заявою до суду, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, строк пред`явлення наказу до виконання сплинув;
- по-друге, стягувач за даним виконавчим документом протягом розумного строку не вчиняв дій щодо своєчасного пред`явлення наказу до виконання, поновлення строків його пред`явлення чи встановлення обставин його втрати. Саме лише посилання заявника на втрату виконавчого документа, не може вважатися підставою для відновлення строку для пред`явлення наказу до виконання.
Крім того суд зазначив, що заявником не надано доказів переривання строку пред`явлення наказу до виконання безпосереднім його направленням для примусового виконання, від якого залежить аналіз як пропущеного строку, так і поважності такого пропущення.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектрум Ессетс" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Херсонської області від 04.08.2021 у справі №923/799/17 та ухвалити нове рішення, яким заяву ТОВ "Спектрум Ессетс" про поновлення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа задовольнити.
На думку скаржника, ухвала суду є незаконною та необґрунтованою у зв`язку з тим, що суд не в повному обсязі з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду. У зв`язку з цим ухвала не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.
Зокрема, скаржник зазначає, що за даними відкритих (загальнодоступних) джерел (сайти Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та сайт ПАТ «Фідобанк» в мережі Інтернет): 
- відповідно до рішення Правління Національного банку України від 18.07.2016 року №142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.07.2016 року №1265 «Про початок процедури ліквідації ПУАТ «Фідобанк» та делегування повноважень ліквідатора банку»;
- дотепер, зокрема, у відповідності до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1124 від 15.06.2020 «Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ «Фідобанк», триває процес ліквідації ПАТ «Фідобанк»;
- остаточна інвентаризація активів банку ПАТ «Фідобанк» у процесі його ліквідації та формування його ліквідаційної маси з затвердженням інвентаризації активів банку та акту формування ліквідаційної маси, була завершена з прийняттям 28.09.2020 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення №1757 від 28.09.2020 про затвердження ліквідаційної маси ПАТ «Фідобанк» станом на 01.11.2016, із змінами на 01.12.2018, 01.07.2020 та 01.08.2020 з урахуванням рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1826 від 12.10.2020 про формування ліквідаційної маси станом на 01.11.2016, з урахуванням змін на 01.09.2020 (щодо включення дебіторської заборгованості та кредитів).
Посилаючись на ч.2 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» апелянт вказує, що трирічний строк для пред`явлення до примусового виконання наказу №923/799/17 з ФОП Глазикіна О.В. на користь ПАТ «Фідобанк» розпочав свій перебіг 30.10.2017 та закінчився (сплив) 30.10.2020. Відповідно, з заявою від 27.07.2021 про видачу дублікату наказу ТОВ "Спектрум Ессетс" звернулося поза межами вказаного трирічного строку для пред`явлення наказу до виконання. Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №GL3N218881 укладений 25.09.2020. Ухвалу Господарського суду Херсонської області по справі №923/799/17 про заміну сторони прийнято 23.11.2020, тобто вже після спливу трирічного строку пред`явлення до примусового виконання цього наказу суду. Наказ суду від 30.10.2017 №923/799/17 був виданий судом та отриманий ПАТ ПАТ «Фідобанк» у період проведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб процедури ліквідації цього банку, яка триває дотепер.
З моменту видачі судом позивачу наказу від 30.10.2017 №923/799/17 про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором й отримання цього наказу позивачем та до моменту виявлення відсутності у банку даного наказу сплинув значний час, а саме більше 4-х років.
Остаточна інвентаризація активів банку у процесі його ліквідації та формування ліквідаційної маси, була завершена вже після закінчення (спливу) трирічного строку пред`явлення до примусового виконання цього наказу суду №923/799/17, з прийняттям 28.09.2020 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення №1757 від 28.09.2020 та з урахуванням рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1826 від 12.10.2020.
Відповідно, бездіяльність посадових осіб банку щодо вжиття відповідних заходів по виконанню судового рішення шляхом звернення наказу до виконання, безпосередньо вплинула на поважність причин пропуску строку, який був пропущений в подальшому уповноваженою особою Фонду, як керівником банку, у період його ліквідації, а тому ця обставина, на думку скаржника, дає підстави вважати, що строк пропущений з поважних причин.
Таким чином скаржник вважає, що наведені у сукупності обставини є поважними причинами пропуску строку для пред`явлення наказу суду від 30.10.2017 №923/799/17.
Крім того, апелянт посилається на правову позицію, викладену у поставі Великої Палати Верховного суду від 21.08.2019 року у справі №2-836/11 (провадження №14-308цс19).
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектрум Ессетс" про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Спектрум Ессетс" на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектрум Ессетс" на ухвалу Господарського суду Херсонської області від „04” серпня 2021р. про відмову у поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату наказу у справі № 923/799/17; призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектрум Ессетс" на 18 листопада 2021 року о 12:30 год.
Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.
У судове засідання 18.11.2021 сторони  не з`явились, хоча були належним чином сповіщені про час та місце його проведення. 
Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, а їх явка обов`язковою не визнавалась, судова колегія вважає можливим розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників сторін за наявними у справі доказами. 
В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Херсонської області норм права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Херсонської області від 10.10.2017 у справі №923/799/17 (суддя Немченко Л.М.) позов ПАТ "ФІДОБАНК" задоволено.   Стягнуто з фізичної особи-підприємця Глазикіна Олександра Васильовича на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» заборгованість за Кредитним договором № 014/2181/95/04116 від 20.08.2007, з якої: заборгованість по кредиту - 39 726,77 доларів США (що еквівалентно 1 033 363,29 гривень); заборгованість по сплаті відсотків - 40 905,53 доларів США (що еквівалентно 1 064 024,91 гривень); пеня за порушення строків погашення кредиту та сплати відсотків - 1 625 752,74  грн. та 55847 грн. 11 коп. витрат по сплаті судового збору.
30.10.2017 на виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 10.10.2017 у справі № 923/7991/17 місцевим господарським судом видано відповідний наказ.
Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 14.01.2019 року відмовлено у задоволенні подання приватного виконавця Манікіна Д.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа.
Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 23.11.2020 здійснено заміну стягувача - Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектрум Ессетс".
02.08.2021 до суду першої інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Спектрум Ессетс" надійшла заява про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дубліката виконавчого документа, яка обґрунтована тим, що Товариством направлено запит до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо ходу виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 923/799/17.
ТОВ «Спектрум Ессетс» отримано лист від Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального У правління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 30.04.2021 року № 30549, згідно якого до відділу не надходило та не перебувало виконавче провадження з примусового виконання рішення Господарського суду від 10.10.2017 про стягнення з фізичної особи-підприємця Глазикіна Олександра Васильовича на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» заборгованість за кредитним договором № 014/2181/95/04116 від 20.08.2007 року, з якої: заборгованість по кредиту - 39 726,77 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків - 40 905,53 доларів США, пеня за порушення строків погашення кредиту та сплати відсотків - 1 625 752,74 грн., витрати на оплату судового збору - 55 847,11 грн.
При передачі матеріалів справ від ПУАТ «Фідобанк» до ТОВ «Спектрум Ессетс» наказ №923/799/17 не був переданий. ТОВ «Спектрум Ессетс» звернулось до ПАТ «Фідобанк» із запитом щодо місцезнаходження наказу № 923/799/17.
Від ПАТ «Фідобанк» надійшов лист від 08.06.2021 року № 03-540, яким повідомлено, що наказ № 923/799/17 не виявлений.
ТОВ «Спектрум Ессетс» звернулось до Господарського суду Херсонської області із заявою про видачу виконавчого документа, на яку повідомлено, що наказ № 923/799/17 виданий Господарським судом Херсонської області, про стягнення з фізичної особи-підприємця Глазикіна Олександра Васильовича на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» заборгованість за кредитним договором № 014/2181/95/04116 від 20.08.2007 року, з якої: заборгованість по кредиту - 39 726,77 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків - 40 905,53 доларів США, пеня за порушення строків погашення кредиту та сплати відсотків - 1 625 752,74 грн., витрати на оплату судового збору - 55 847,11 грн., був надісланий 30.10.2017 року на адресу ПАТ «Фідобанк» (01601, м. Київ, вул. В. Васильківська, 10).
Крім того, за твердженнями заявника вказаний наказ на даний час втрачено при пересиланні, а тому заявник просить суд видати дублікат наказу №923/799/17 від 30.10.2017.
Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 04.08.2021 відмовлено в задоволенні заяви ТОВ "Спектрум Ессетс" про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату наказу.
Ухвала обґрунтована посиланням на норми ст.ст. 326,327, 329, п.19.4 Розділу ХІ ,,Перехідні положення" ГПК України та вмотивована тим, що наведені заявником причини пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання не є поважними, оскільки можливість вчасного пред`явлення наказу до виконання залежала виключно від волевиявлення стягувача і мала суб`єктивний характер:
- по-перше, наказ на примусове виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 10.10.2017 у даній справі виданий Господарським судом Херсонської області 30.10.2017 зі строком пред`явлення до виконання протягом 3 років з наступного дня після набрання рішенням законної сили. Оскільки рішення Господарського суду Херсонської області від 10.10.2017 по справі № 923/799/17 набрало законної сили 30.10.2017, то станом на 27.07.2021 - момент звернення з заявою до суду, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, строк пред`явлення наказу до виконання сплинув;
- по-друге, стягувач за даним виконавчим документом протягом розумного строку не вчиняв дій щодо своєчасного пред`явлення наказу до виконання, поновлення строків його пред`явлення чи встановлення обставин його втрати. Саме лише посилання заявника на втрату виконавчого документа, не може вважатися підставою для відновлення строку для пред`явлення наказу до виконання.
Крім того суд зазначив, що заявником не надано доказів переривання строку пред`явлення наказу до виконання безпосереднім його направленням для примусового виконання, від якого залежить аналіз як пропущеного строку, так і поважності такого пропущення.
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.
В силу статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
За умовами частини другої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Частинами першою, другою статті 18 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (рішення Конституційного Суду України №18-рп/2012 від 13.12.2012).
Відповідно до рішення Конституційного Суду України №11-рп/2012 від 25.04.2012 невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" унормовано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело як джерело права.
За умовами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні по справі "Деркач та Палек проти України" Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, даний пункт передбачає "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 Конвенції як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бурдов проти Росії").
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право доступу до суду включає право на виконання судового рішення без надмірних затримок. За певних обставин така затримка може бути виправданою, але вона не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії").
У рішенні по справі "Чіжов проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатись, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.
В силу статті 324 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 242 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. За рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, що приймаються судами у справах, які розглядаються в порядку цивільного, адміністративного та господарського судочинства, стягувачем виступає державний орган, за позовом якого судом прийнято відповідне рішення (частини друга, третя статті 15 Закону України "Про виконавче провадження").
Отже, особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою допускається на будь-якій стадії судового процесу, в тому числі і до відкриття виконавчого провадження.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
Положеннями ст. 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦК України).
З матеріалів справи вбачається, що між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» (код ЄДРПОУ 14351016) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» (код ЄДРПОУ 43285992) укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 25 вересня 2020 р. № GL3N218881 (далі - «Договір»), згідно з умовами якого останнє набуло права вимоги до фізичної особи-підприємця Глазикіна Олександра Васильовича за Кредитним договором з фізичною особою-підприємцем (мікро-клієнтом) від 20.08.2007 року № 014/2181/95/04116 та усіма забезпечувальними договорами.
Таким чином до ТОВ «Спектрум Ессетс» перейшло право вимоги до фізичної особи-підприємця Глазикіна Олександра Васильовича за Кредитним договором з фізичною особою-підприємцем (мікро-клієнтом) від 20.08.2007 року № 014/2181/95/04116 на підставі Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 25.09.2020 №GL3N218881.
За умовами статті 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.
Таким чином, єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення наказу до виконання є наявність поважних причин пропуску цього строку.
Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.
У кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.
Суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.
Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.
Сам по собі факт подання стороною клопотання про поновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки вказане клопотання з огляду на приписи процесуального закону повинно містити обґрунтування поважності пропуску такого строку, а за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються до господарського суду на загальних підставах.
Отже, поновлення пропущеного строку є правом господарського суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку учасником справи і лише сам факт звернення з відповідним клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду поновити цей строк.
Згідно з підпункту 19.4 пункту 19 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.
Дублікат виконавчого документа це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Від оригіналу зазначений документ відрізняється лише спеціальною позначкою "Дублікат".
Аналіз вищенаведеного положення процесуального закону свідчить про те, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є: втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду із заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
При цьому апеляційний господарський суд враховує, що Господарський процесуальний кодекс України не надає суду права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.
Аналогічний правовий висновок Верховного Суду викладено в постановах від 02.12.2020 у справі №916/929/16, від 08.12.2020 у справі №03/77-50 та від 17.09.2020 у справі №19/093-12.
Водночас обов`язковою умовою видачі дубліката наказу є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.
Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.
Дана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №2-836/11.
Заявник зазначає, що ТОВ «Спектрум Ессетс» отримано лист від Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального У правління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 30.04.2021 року № 30549, згідно якого до відділу не надходило та не перебувало виконавче провадження з примусового виконання рішення Господарського суду від 10.10.2017 про стягнення з фізичної особи-підприємця Глазикіна Олександра Васильовича на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» заборгованість за кредитним договором № 014/2181/95/04116 від 20.08.2007 року, з якої: заборгованість по кредиту - 39 726,77 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків - 40 905,53 доларів США, пеня за порушення строків погашення кредиту та сплати відсотків - 1 625 752,74 грн., витрати на оплату судового збору - 55 847,11 грн.
При передачі матеріалів справ від ПУАТ «Фідобанк» до ТОВ «Спектрум Ессетс» наказ №923/799/17 не був переданий. ТОВ «Спектрум Ессетс» звернулось до ПАТ «Фідобанк» із запитом щодо місцезнаходження наказу № 923/799/17.
Від ПАТ «Фідобанк» надійшов лист від 08.06.2021 року № 03-540, яким повідомлено, що наказ № 923/799/17 не виявлений.
ТОВ «Спектрум Ессетс» звернулось до Господарського суду Херсонської області із заявою про видачу виконавчого документа, на яку повідомлено, що наказ № 923/799/17 виданий Господарським судом Херсонської області, про стягнення з фізичної особи-підприємця Глазикіна Олександра Васильовича на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» заборгованість за кредитним договором № 014/2181/95/04116 від 20.08.2007 року, з якої: заборгованість по кредиту - 39 726,77 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків - 40 905,53 доларів США, пеня за порушення строків погашення кредиту та сплати відсотків - 1 625 752,74 грн., витрати на оплату судового збору - 55 847,11 грн., був надісланий 30.10.2017 року на адресу ПАТ «Фідобанк» (01601, м. Київ, вул. В. Васильківська, 10).
Крім того, за твердженнями заявника вказаний наказ на даний час втрачено при пересиланні, а тому заявник просить суд видати дублікат наказу №923/799/17 від 30.10.2017.
Також, посилаючись на ч.2 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» ТОВ «Спектрум Ессетс» вказує, що трирічний строк для пред`явлення до примусового виконання наказу №923/799/17 з ФОП Глазикіна О.В. на користь ПАТ «Фідобанк» розпочав свій перебіг 30.10.2017 та закінчився (сплив) 30.10.2020. Відповідно, з заявою від 27.07.2021 про видачу дублікату наказу ТОВ "Спектрум Ессетс" звернулося поза межами вказаного трирічного строку для пред`явлення наказу до виконання. Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №GL3N218881 укладений 25.09.2020. Ухвалу Господарського суду Херсонської області по справі №923/799/17 про заміну сторони прийнято 23.11.2020, тобто вже після спливу трирічного строку пред`явлення до примусового виконання цього наказу суду. Наказ суду від 30.10.2017 №923/799/17 був виданий судом та отриманий ПАТ ПАТ «Фідобанк» у період проведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб процедури ліквідації цього банку, яка триває дотепер.
З моменту видачі судом позивачу наказу від 30.10.2017 №923/799/17 про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором й отримання цього наказу позивачем та до моменту виявлення відсутності у банку даного наказу сплинув значний час, а саме більше 4-х років.
Остаточна інвентаризація активів банку у процесі його ліквідації та формування ліквідаційної маси, була завершена вже після закінчення (спливу) трирічного строку пред`явлення до примусового виконання цього наказу суду №923/799/17, з прийняттям 28.09.2020 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення №1757 від 28.09.2020 та з урахуванням рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1826 від 12.10.2020.
Відповідно, бездіяльність посадових осіб банку щодо вжиття відповідних заходів по виконанню судового рішення шляхом звернення наказу до виконання, безпосередньо вплинула на поважність причин пропуску строку, який був пропущений в подальшому уповноваженою особою Фонду, як керівником банку, у період його ліквідації, а тому ця обставина, на думку ТОВ «Спектрум Ессетс», дає підстави вважати, що строк пропущений з поважних причин.
          Колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на  правову позицію, викладену у поставі Великої Палати Верховного суду від 21.08.2019 року у справі №2-836/11 (провадження №14-308цс19) та зазначає, що необґрунтована відмова у видачі дублікату виконавчого документа фактично унеможливлює виконання прийнятого у справі судового рішення.
          Разом з тим, як вбачається з матеріалів  справи, 11.01.2019 до Господарського суду Херсонської області надійшло подання приватного виконавця Манікіна Д.С., в якому приватний виконавець просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон Глазикіна Олександра Васильовича до виконання зобов`язань, покладених на нього наказом № 923/799/17, виданого 30.10.2017 Господарським судом Херсонської області.
          В ході розгляду подання було встановлено наступне.
          На виконанні приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича знаходиться виконавче провадження №57424110 з виконання наказу №923/799/17, виданого 30.10.2017 Господарським судом Херсонської області, про стягнення з фізичної особи-підприємця Глазикіна Олександра Васильовича на користь Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" заборгованість за кредитним договором № 014/2181/95/04116 від 20.08.2007, з якої: заборгованість по кредиту -39726,77 доларів США (що еквівалентно 1033363,29 гривень); заборгованість по сплаті відсотків - 40905,53 доларів США (що еквівалентно 1064024,91 гривень); пеня за порушення строків погашення кредиту та плати відсотків -1625752,74 грн. та 55847 грн. 11 коп. витрат по сплаті судового збору.
          За вказаним виконавчим документом боржником є - фізична особа-підприємець        - Глазикін Олександр Васильович.
          Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано,   будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".
          Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити до Територіального сервісного центру №6541 МВС України вих. №2132 від 12.10.18р. транспортні засоби належні боржнику на праві власності відсутні.
          За відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно об`єкти нерухомого майна, які належать на праві власності боржнику, відсутні.
          Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики за вих. №2437 від 15.11.18р., вих. №2519 від 26.11.18р., вих. №2825 від 14.12.18р. щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак фізична особа - підприємець Глазикін Олександр Васильович на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця.
          Вжитими виконавцем заходами встановлено, що майно, яке належить боржнику на праві власності, відсутнє.
          Згідно відповідей з Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України джерела отримання доходів у боржника відсутні, даних про рахунки, відкритих боржником в банківських установах, не надходила.
          На запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від 09.11.2018 вих. №0.184-44680/0/15-18-Вих повідомлено про те, що Глазикін Олександр Васильович, неодноразово перетинав державний кордон України, використовуючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон.
          Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення суду.
          При цьому, не дивлячись на відсутність офіційних доходів боржник має можливість перетинати державний кордон України, що свідчить про наявність неофіційних доходів та можливість виконувати рішення суд.
          Отже, боржником рішення суду виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.
          Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 14.01.2019 року відмовлено у задоволенні подання приватного виконавця Манікіна Д.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа.
          Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта, що матеріали справи не містять доказів закриття виконавчого провадження №57424110 з виконання наказу №923/799/17, виданого 30.10.2017 Господарським судом Херсонської області чи доказів повернення вказаного виконавчого документу. 
          Отже, за відсутності відповідних доказів,  посилання скаржника на наявність підстав для поновлення строку та видачі дублікату наказу, є недоведеними.
Колегія суддів бере до уваги, що надаючи оцінку поданим сторонами доказам, суди мають оцінювати кожний доказ окремо, а потім надавати оцінку сукупності доказів і їх співвідношенню. При цьому суд має з`ясовувати як належність та допустимість доказів за формою та їх відношенням до правовідносин між сторонами, так і за їх змістом.
Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що, застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (рішення у справі "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), заява №35787/03, пункт 29, від 26.07.2007).
З огляду на принцип змагальності сторін, розподіл обов`язку доказування та подання доказів, саме на позивача покладається обов`язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.
Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За умовами статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Слід зауважити, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж.К. та інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") Європейський суд з прав людини наголосив, що цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей", тобто суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.
З огляду на викладене, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що ТОВ «Спектрум Ессетс» не доведено наявність підстав для поновлення строку та видачі дублікату наказу, а доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
З огляду на викладене та враховуючи те, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження, підстав для скасування зазначеного судового акта колегія суддів не вбачає.
Згідно ст.129 ГПК України судовий збір покладається на скаржника.  

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектрум Ессетс" – залишити без задоволення.
2.Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 04.08.2021р. у справі №923/799/17    залишити без змін.
Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови 
складено та підписано 22.11.2021р.   

       Головуючий суддя                                                                                    С.І. Колоколов

       Суддя                                             В.М. Головей
   
       Суддя                                                                                             Г.П. Разюк