П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/4574/20	

Категорія: 112010201          Головуючий в 1 інстанції: Фульга А.П.
          Місце ухвалення: м. Миколаїв
          Дата складання повного тексту: 06.01.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого  – Бітова А.І.
суддів             – Лук`янчук О.В.
                      – Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, відділу з питань виплати пенсій №2 Управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Миколаївській області, відділу з питань виплати пенсій №2 Управління з питань виплати пенсій ГУПФ України в Миколаївській області про:
-          визнання протиправними дій ГУПФ України в Миколаївській області та відділу з питань виплати пенсій №2 Управління з питань виплати пенсій ГУПФ України в Миколаївській області щодо відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 жовтня 2020 року і відповідно до Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що був наданий мені територіальним управлінням Державної судової адміністрації (далі ТУ ДСА) України в Миколаївській області за №5/2-1613/17 від 06 листопада 2017 року, відмови у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді - 12 років 06 місяців 24 днів стаж, який складається з проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР (з 13 травня 1980 року по 02 червня 1982 року), роботи на посадах виконуючого обов`язки слідчого, слідчого та старшого слідчого Ленінського РВ ММУ та Слідчого Управління УМВС України в Миколаївській області (з 11 жовтня 1994 року по 31 грудня 1995 року, з 21 липня 1997 року по 14 червня 1998 року з 15 червня 1998 року по 31 липня 1999 року, з 01 серпня 1999 року по 02 вересня 2002 року), половини строку навчання на факультеті підготовки професійних суддів Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого (з 01 вересня 2002 року по 01 липня 2003 року);
-          зобов`язання ГУПФ України в Миколаївській області та відділ з питань виплати пенсій №2 Управління з питань виплати пенсій ГУПФ України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 , до стажу роботи на посаді судді - 12 років 06 місяців 24 днів стаж, який складається з проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР (з 13 травня 1980 року по 02 червня 1982 року), роботи на посадах виконуючого обов`язки слідчого, слідчого та старшого слідчого Ленінського РВ ММУ та Слідчого Управління УМВС України в Миколаївській області (з 11 жовтня 1994 року по 31 грудня 1995 року, з 21 липня 1997 року по 14 червня 1998 року з 15 червня 1998 року по 31 липня 1999 року, з 01 серпня 1999 року по 02 вересня 2002 року), половини строку навчання на факультеті підготовки професійних суддів Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого (з 01 вересня 2002 року по 01 липня 2003 року) та провести перерахунок і виплачувати з 01 жовтня 2020 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 82% від суми суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що на його звернення до відповідачів з заявою про перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 80% на 82% від суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді, який він мотивував наданим розрахунком стажу судді ТУ ДСА України в Миколаївській області за №5/2-1613/17 від 06 листопада 2017 року, відповідач не врахував половину періоду навчання позивача з 01 вересня 2002 року по 01 липня 2003 року на факультеті підготовки професійних суддів Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого. Позивач просив зарахувати йому до стажу роботи на посаді судді періоди з 13 травня 1980 року по 02 червня 1982 року; з 11 жовтня 1994 року по 31 грудня 1995 року; з 21 липня 1997 року по 14 червня 1998 року; з 15 червня 1998 року по 31 липня 1999 року; з 01 серпня 1999 року по 02 вересня 2002 року; половину періоду з 01 вересня 2002 року по 01 липня 2003 року. На що отримав лист з відмовою у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, оскільки Закон України "Про судоустрій та статус суддів", не передбачає зарахування на посаді судді половини строку навчання за денною формою навчання у вищих юридичних закладах та календарний період проходження строкової військової служби.
Відповідач позов не визнав, посилаючись на відсутність законних підстав для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 січня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до ГУПФ України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020 код ЄДРПОУ 13844159) – відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення (в частині) в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що в його випадку до загального стажу судді повинна зараховуватись половина періоду навчання за денною формою на факультеті підготовки професійних суддів Національною юридичної академії ім. Ярослава Мудрого з 01 вересня 2002 року по 01 липня 2003 року (зі здобуттям освітньо-кваліфікаційного рівня "магістр"). Апелянт вважає, що дії відповідача суперечать положенням Закону України "Про статус суддів", Указу Президента "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів". Також, апелянт зазначає, що положеннями законодавства не надається додаткове тлумачення чи уточнення з приводу того, що це навчання за певними освітньо-кваліфікаційними рівнями, чи це навчання після отримання вищої юридичної освіти, чи це навчання в аспірантурі тощо, законодавцем чітко визначено, що зараховується половина строку будь-якого навчання у вищих юридичних навчальних закладах. Крім того, із Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що виданий 06 листопада 2017 року ТУ ДСА України в Миколаївській області за №5/2-1613/17 вбачається, що до стажу роботи на посаді судді, що дає йому право на відставку зараховується, зокрема, половина періоду його навчання за денною формою на факультеті підготовки професійних суддів Національною юридичної академії імені Ярослава Мудрого з 01 вересня 2002 року по 01 липня 2003 року (зі здобуттям освітньо-кваліфікаційного рівня "магістр").
ГУПФ України в Миколаївській області своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалося.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:
ОСОБА_1 , є суддею у відставці та з 06 листопада 2017 року перебуває на обліку в ГУПФ України в Миколаївській області, отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80% суддівської винагороди.
Позивач звернувся до відповідачів з заявою про перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 80% на 82% від суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді, також просив зарахувати йому до стажу роботи на посаді судді періодів з 13 травня 1980 року по 02 червня 1982 року; з 11 жовтня 1994 року по 31 грудня 1995 року; з 21 липня 1997 року по 14 червня 1998 року; з 15 червня 1998 року по 31 липня 1999 року; з 01 серпня 1999 року по 02 вересня 2002 року; половину періоду з 01 вересня 2002 року по 01 липня 2003 року. 
Однак, отримав відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, оскільки Закон України "Про судоустрій та статус суддів", не передбачає зарахування на посаді судді половини строку навчання за денною формою навчання у вищих юридичних закладах та календарний період проходження строкової військової служби.
Розрахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача проведено в розмірі 80% грошового утримання судді у відставці. 
Страховий стаж позивача становить 36 років 3 місяці 19 днів.
Згідно довідки наданої ГУПФ України в Миколаївській області в ході розгляду справи до заперечень на позов, до стажу на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, вже було зараховано періоди: 
-          з 13 травня 1980 року по 02 червня 1982 року - строкова військова служба; 
-          з 11 жовтня 1994 року по 31 грудня 1995 року - виконуючий обов`язки слідчого Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області; 
-          з 21 липня 1997 року по 31 липня 1999 року - старший слідчий, слідчий слідчого відділення, відділення з розслідування злочинів сфері економіки Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області;
-          з 01 серпня 1999 року по 02 вересня 2002 року - слідчий з ОВС, старший слідчий з ОВС відділу по розслідуванню злочинів учиненими організованими групами СУ УМВС України в Миколаївській області; 
-          з 08 квітня 2005 року по 31 жовтня 2017 року - суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області.
Всього стаж позивача на посаді судді становить 20 років 11 місяців 17 днів. 
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді періоди проходження строкової військової служби, роботи на посадах виконуючого обов`язки слідчого, слідчого та старшого слідчого, оскільки вказані періоди було вже включено відповідачем до його стажу. 
Щодо питання про зарахування до стажу позивача на посаді судді половини періоду навчання на факультеті підготовки професійних суддів Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого, суд першої інстанції виходив з того, що навчання на факультеті підготовки професійних суддів підпадає під поняття "післядипломна освіта", а тому не може бути включена до стажу роботи на посаді судді.
Колегія суддів частково не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що періоди проходження строкової військової служби, роботи на посадах виконуючого обов`язки слідчого, слідчого та старшого слідчого, були включені ГУПФ України в Миколаївській області до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді.
Разом з тим, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для зарахування до стажу позивача на посаді судді половини періоду навчання на факультеті підготовки професійних суддів Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі Закон №1402-VIII) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:
1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;
2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Водночас, відповідно до абз.4 п.34 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Зазначена норма пов`язує визначення законодавства, яке регулює питання обчислення стажу роботи на посаді судді, із часом призначення чи обрання суддею.
Абзацом 2 ч.4 ст. 43 Закону України від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ "Про статус суддів" (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді вперше, далі Закон №2862-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
За приписами ч.1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", (в редакції, чинній момент призначення позивача на посаду судді вперше, далі Указ №584/95) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
З матеріалів справи вбачається, що згідно Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого ТУ ДСА України в Миколаївській області за №5/2-1613/17 від 06 листопада 2017 року вбачається, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді зараховано, зокрема, половина періоду його навчання за денною формою на факультеті підготовки професійних суддів Національною юридичної академії імені Ярослава Мудрого з 01 вересня 2002 року по 01 липня 2003 року.
У відповідності до ст. 29 Закону України "Про освіту" від 23 травня 1991 року №1060-XII (в редакції, чинній на момент вступу позивача до вищого навчального закладу у 2001 році, далі Закон №1060-XII) структура освіти включає: дошкільну освіту; загальну середню освіту; позашкільну освіту; професійно-технічну освіту; вищу освіту; післядипломну освіту; аспірантуру; докторантуру; самоосвіту.
Стаття 30 Закону №1060-XII визначає, що в Україні встановлюються такі освітні рівні: початкова загальна освіта; базова загальна середня освіта; повна загальна середня освіта; професійно-технічна освіта; базова вища освіта; повна вища освіта.
В Україні встановлюються такі освітньо-кваліфікаційні рівні: кваліфікований робітник; молодший спеціаліст; бакалавр; спеціаліст, магістр. Положення про освітні та освітньо-кваліфікаційні рівні (ступеневу освіту) затверджується Кабінетом Міністрів України.
Згідно ч.3 ст. 43 Закону №1060-XII вищі заклади освіти здійснюють підготовку фахівців за такими освітньо-кваліфікаційними рівнями: молодший спеціаліст - забезпечують технікуми, училища, інші вищі заклади освіти першого рівня акредитації; бакалавр - забезпечують коледжі, інші вищі заклади освіти другого рівня акредитації; спеціаліст, магістр - забезпечують вищі заклади освіти третього і четвертого рівнів акредитації.
Згідно ст. 6 Закону України "Про вищу освіту" від 17 січня 2002 року №2984-III (який набув чинності на час отримання позивачем диплому "магістра", далі - Закон №2984-III) до структури вищої освіти входять освітні й освітньо-кваліфікаційні рівні: 1) освітні рівні: неповна вища освіта; базова вища освіта; повна вища освіта; 2) освітньо-кваліфікаційні рівні: молодший спеціаліст; бакалавр; спеціаліст, магістр.
Частиною 3 ст. 7 Закону №2984-III повна вища освіта - освітній рівень вищої освіти особи, який характеризує сформованість її інтелектуальних якостей, що визначають розвиток особи як особистості і є достатніми для здобуття нею кваліфікацій за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста або магістра.
З аналізу вищенаведених норм слідує, що як Законом №1060-XII, так і Законом №2984-III визначено, що отриманням особою повної вищої освіти вважається здобуття нею певної кваліфікації за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста або магістра. Тобто обидва освітньо-кваліфікаційні рівні відповідають освітньому рівню "повна вища освіта".
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі №9901/778/18.
Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 26 червня 2014 року у справі "Суханов та Ільченко проти України" зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (п.35).
За змістом судової практики Європейського суду з прав людини захист законних сподівань (очікувань) є одним з аспектів правової визначеності. Принцип законного очікування спрямований на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань.
Крім того, колегія суддів зауважує, що за змістом ч.2 ст. 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Частиною 1 ст. 7 Закону №2862-ХІІ (в редакції, що діяла на момент призначення позивача на посаду судді вперше) передбачалось, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.
Колегія суддів також бере до уваги те, здобуття вищої юридичної освіти (в даних спірних правовідносинах - освітньо-кваліфікаційного рівня "магістр" після навчання на денній формі (факультет "підготовка професійних суддів") було обов`язковою вимогою, передбаченою ч.1 ст. 7 Закону №2862-ХІІ, для призначення позивача на посаду судді. 
Отже, аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ГУПФ України в Миколаївській області безпідставно відмовила ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді половину періоду навчання останнього на денній формі (факультет "підготовка професійних суддів") в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій ГУПФ України в Миколаївській області щодо не зарахування до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання за денною формою на факультеті підготовки професійних суддів Національною юридичної академії імені Ярослава Мудрого з 01 вересня 2002 року по 01 липня 2003 року, та, відповідно, зобов`язання ГУПФ України в Миколаївській області зарахувати спірний період до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 , та провести перерахунок і виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, у урахуванням даного стажу.
Разом з тим, колегія суддів вважає передчасними позовні вимоги позивача ОСОБА_1 щодо зобов`язання виплачувати з 01 жовтня 2020 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 82% від суми суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання виходячи з наступного.
Пунктом 4 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 визначено наступне:
"ч.3 ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 20 березня 2015 року №213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає ч.3 ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року №192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".
Отже, після ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року у справі №2-р/2020, у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді саме відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII.
В свою чергу, згідно ч.ч.3, 4 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII, в редакції на вказану дату, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді.
Отже, маючи 21 рік 09 місяців 19 днів суддівського стажу, позивач згідно ч.3 ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VI мав право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 82% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.
Колегія суддів вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що за Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VI грошове утримання судді обраховувалось з 15 мінімальних заробітних плат з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції (з урахування п.1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року №11-р/2018).
Як вже було зазначено вище, чинним Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII визначені інші вихідні дані для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме:
-          щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді (ч.4 ст. 142 Закону №1402-VIII);
-          базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції) (ч.ч.3, 4 ст. 135 Закону №1402-VIII).
Враховуючи положення ч.2 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII та суддівський стаж позивача (21 рік), щомісячне довічне грошове утримання позивача має розраховуватися, виходячи з 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді .
За таких обставин, порядок визначення проценту довічного грошового утримання позивача буде залежати від того, на підставі якого Закону позивач обере порядок обрахунку довічного грошового утримання.
Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 .
Згідно ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 сплатив судовий збір за подачу адміністративного позову у розмірі 1 681,60 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.1875627538.1 від 19 жовтня 2020 року та за подачу апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції у розмірі 1 261,21 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.2003074874.1 від 04 лютого 2021 року.
З урахуванням часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. та 1 261,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в Миколаївській області.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст. 315, п.п.3, 4 ч.1 ст. 317, ст.ст. 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 січня 2021 року скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання на факультеті підготовки професійних суддів Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого з 01 вересня 2002 року по 01 липня 2003 року.
Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді половину строку навчання на факультеті підготовки професійних суддів Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого з 01 вересня 2002 року по 01 липня 2003 року, та провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи зі стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді – 21 рік 09 місяців 19 днів, починаючи з 01 жовтня 2020 року.

Стягнути з рахунку бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020 код ЄДРПОУ 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 40 копійок) за подачу адміністративного позову та 1 261,20 грн. (одна тисяча двісті шістдесят одна гривня 20 копійок) за подачу апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 15 листопада 2021 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.