ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року 	 	справа  280/9127/20	

                              Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
                                        головуючий суддя  Суховаров А.В. 
                                                   судді  Головко О.В., Ясенова Т.І.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.02.2021 (суддя – Бойчено Ю.П.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Косінова Ігоря Вікторовича про закінчення виконавчого провадження від 27.11.2020 ВП №63118296
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.02.2021 позов задоволений.
В апеляційній скарзі Відділ примусового виконання рішень просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилаються на те, що до повноважень державного виконавця не відноситься здійснення перевірки правильності нарахування та виплати пенсії по судовому рішенню яке має зобов`язальний характер без визначення конкретних сум.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.10.2018 у справі 808/2591/18 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено та зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного ним після виходу у відставку, із застосуванням в якості розрахункової величини мінімальної заробітної плати прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1762 грн., починаючи з 01 січня 2018 року, із урахуванням раніше проведених виплат за вказаний період. Рішення набрало законної сили 13.03.2019.
Позивачу видано виконавчий лист від 03.06.2019.

Ухвалою суду від 25.10.2019 замінено боржника у виконавчому провадженні № 59278258 з примусового виконання виконавчого листа №880/2591/18 на ГУ ПФУ в Запорізькій області.
Ухвалою суду від 24.12.2019 відмовлено у задоволенні заяви головного державного виконавця про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі № 880/2591/18, а саме: «з зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного ним після виходу у відставку, із застосуванням в якості розрахункової величини мінімальної заробітної плати прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1762 грн., починаючи з 01 січня 2018 року, із урахуванням раніше проведених виплат за вказаний період, на стягнути з Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 невиплачену пенсію у розмірі 45977,41 грн».
Постановою державного виконавця від 18.06.2020 у виконавчому провадженні №59278258 виконавчий лист повернуто стягувачу у зв`язку з неможливістю виконання судового рішення в частині виплати донарахованих 45977,41грн.
Позивачем повторно подано виконавчий лист №880/2591/18 від 03.06.2019 до виконавчої служби. На підставі виконавчого листа 24.09.2020 відкрито виконавче провадження №63118296.
27.11.2020 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №63118296, у зв`язку з тим, що відповідно до повідомлення боржника від 07.10.2020 вимоги виконавчого документа виконано ним в повному обсязі.
Позивач оскаржив цю постанову до суду з тих підстав, що рішення суду у справі №880/2591/18 не було виконано в повному обсязі.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.
Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Матеріалами справи підтверджено, що на виконання рішення суду у справі №880/2591/18 боржником було нараховано ОСОБА_2 кошти в сумі 45977,41грн, проте як зазначив боржник та не заперечує стягувач, фактично здійснено виплату в сумі 26244,00грн. 
З урахування викладеного, колегія суддів погоджується з висновком окружного суду про те, що державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження без повного виконання судового рішення. 
Отже відповідач дійшов передчасного висновку про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не відбулось повного виконання рішення суду, а тому постанова про закінчення виконавчого провадження підлягає скасуванню.

З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241-245, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.02.2021 – без змін.

Постанова набирає законної сили з 08.12.2021 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.

   
                    Головуючий                                                                       А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова