Справа № 308/7880/16-ц

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       18 листопада 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого – Джуги С.Д.
суддів – Кожух О.А., Куштана Б.П.
з участю секретаря: Микуляк Є.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шпуганич Василь Петрович, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2020 року у складі судді Данка В.Й., у справі за позовом ОСОБА_1 до Ужгородської районної ради Закарпатської області, ОСОБА_2 , треті особи: Оноківська сільська рада Ужгородського району, Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», Ужгородська міська рада про визнання недійсними рішення Ужгородської районної ради, державного акту на право приватної власності на землю та витребування земельної ділянки,
в с т а н о в и в :

28.09.2020 року представник відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення по цивільній справі 308/7880/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Ужгородської районної ради Закарпатської області, ОСОБА_2 , треті особи: Оноківська сільська рада Ужгородського району, Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», Ужгородська міська рада про визнання недійсними рішення Ужгородської районної ради, державного акту на право приватної власності на землю та витребування земельної ділянки.
Заява мотивована тим, що 15.09.2020 року під час розгляду цивільної справи № 308/7880/16-ц представником ОСОБА_2 було подано до суду заяву відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України. Представник відповідача ОСОБА_3 зазначає, що ОСОБА_2 у зв`язку із розглядом вказаної цивільної справи буде понесено витрати на професійну правничу допомогу, які підлягатимуть розподілу та докази в підтвердження суми понесених витрат буде подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 
23.09.2020 року за результатами розгляду цивільної справи № 308/7880/16-ц Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено рішення, яким в задоволенні даного позову було відмовлено в повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_3 вказував на те, що під час розгляду у суді першої інстанції цивільної справи № 308/7880/16-ц відповідачем ОСОБА_2 здійснено витрати на професійну правничу допомогу адвоката в загальному розмірі 5080,00 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги від 02.03.2020 року, рахунком № 000330 від 28.09.2020 року, актом виконаних робіт № 000330 від 28.09.2020 року, детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідним для надання правничої допомоги від 28.09.2020 року та платіжними документами про оплату вартості отриманої відповідачем правничої допомоги.
З огляду на те, що згідно приписів п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5080,00 грн.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2020 року заяву задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5080/п`ять тисяч вісімдесят/грн. 00коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шпуганич В.П. просить скасувати дану ухвалу та відмовити у задоволенні заяви представника відповідача щодо ухвалення додаткового судового рішення щодо судових витрат, оскільки така постановлена всупереч норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що з першою заявою по суті правонаступник відповідача ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_3 заяв про судові витрати та попередній(орієнтовний) розрахунок таких не подавали, заяву про судові витрати подано лише 23 вересня 2020 року, що не відповідає вимогам ст.134 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта ОСОБА_5 , представника відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

У відповідності до п.9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
       Задовольняючи заявлені вимоги про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції розмірі 5080грн. суд першої інстанції виходив з її обґрунтованості та доведеності.
       З такими висновками погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.
       Згідно із ч.3 п.1 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу .
       Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада від 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Матеріалами справи встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 23.09.2020 року у позові ОСОБА_1 до Ужгородської районної ради Закарпатської області, ОСОБА_2 , треті особи: Оноківська сільська рада Ужгородського району, Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», Ужгородська міська рада про визнання недійсними рішення Ужгородської районної ради, державного акту на право приватної власності на землю та витребування земельної ділянки, відмовлено.
15.09.2020 року під час розгляду цивільної справи № 308/7880/16-ц представником відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_3 було подано до суду заяву відповідно до ч.8 сть.141 ЦПК України, в якій було зазначено про те, що ОСОБА_2 у зв`язку із розглядом вказаної цивільної справи буде понесено витрати на професійну правничу допомогу, які підлягатимуть розподілу, докази в підтвердження суми понесених витрат буде подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
28.09.2020 року представником відповідача ОСОБА_3 подано до суду заяву, в якій зазначено, що відповідачем ОСОБА_2 здійснено витрати на професійну правничу допомогу адвоката в загальному розмірі 5080,00грн.
До вказаної заяви представником відповідача було подано договір про надання правової допомоги від 02.03.2020 року, рахунок № 000330 від 28.09.2020 року, акт виконаних робіт № 000330 від 28.09.2020 року , детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідним для надання правничої допомоги від 28.09.2020 року та платіжні документами про оплату вартості отриманої відповідачем правничої допомоги.
З врахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведення факту понесення ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5080,00 грн. та обґрунтовано їх задовольнив. Такі витрати є співмірними із складністю справи та наданими адвокатом послугами, відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності та необхідності) та розумності.
Доводи апеляційної скарги про несвоєчасність подання представником ОСОБА_3 попереднього розрахунку судових витрат, в зв`язку з чим такі не підлягають задоволенню не заслуговують на увагу.
З матеріалів справи вбачається, що провадження у даній справі відкрито в 2016 року, коли діяв ЦПК України в редакції, яка не передбачала необхідність попереднього визначення суми судових витрат та подання разом з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які особа понесла або які очікує понести в зв`язку з розглядом справи. Першою заявою по суті справи в даному випадку було заперечення проти позову від 07.11.2016 року, яке подавалось первинним відповідачем ОСОБА_6 , коли діяв ЦПК України в цій самій редакції. Необхідність попереднього визначення суми судових витрат та подання разом з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які особа понесла або які очікує понести в зв`язку з розглядом справи передбачено ЦПК України в редакції, яка почала діяти з 15.12.2017 року. 
Разом з тим, відповідачка ОСОБА_2 є процесуальним правонаступником померлого первинного відповідача ОСОБА_7 , і згідно з ч.2 ст. 55 ЦПК України усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив, а тому для ОСОБА_2 , як процесуального правонаступника відповідача ОСОБА_7 не було передбачено на момент подання заперечення проти позову від 07.11.2016 року обов`язку попередньо визначати судові витрати. 
Таким чином судом першої інстанції правомірно стягнуто понесені витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних обставин, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шпуганич Василь Петрович, залишити без задоволення. 

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2020 року,залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 29 листопада 2021 року. 

Головуючий :

              Судді: